From Wikipedia, the free encyclopedia
Inštitut za slovensko literaturo in literarne vede je ustanova, ki deluje v okviru Znanstvenoraziskovalnega centra Slovenske akademije znanosti in umetnosti in se ukvarja s sistematičnim raziskovanjem literature.
Je slovenska ustanova, poleg univerzitetnih in nekaterih inštitutov, med katerimi sta Inštitut za kulturno zgodovino ali Inštitut za slovensko narodopisje ZRC SAZU, ki se ukvarja z raziskovanjem literature. Težišči raziskovalnega dela sta:
Njegovi raziskovalci opravljajo primerjalnozgodovinske, teoretične in metodološke raziskave literarnih dob, smeri, žanrov, oblik, stila, verza in literarnovednih pristopov. Njihov cilj je pridobivanje novih spoznanj, preverjanje in uvajanje novih metodologij. Prednostna so tista področja, ki zahtevajo dolgoročno skupinsko delo ali dopolnjevanje spoznanj ter tista, ki so za sodobno stroko še posebej aktualna.
Inštitut prireja znanstvene sestanke z mednarodno udeležbo, pripravlja kritične izdaje starejših slovenskih slovstvenih besedil, dokumentarnega gradiva in literarnozgodovinskih del v knjižni in elektronski obliki ter v zbirki Studia litteraria znanstvene monografije in zbornike razprav. Pogosto sodeluje s Slovensko akademijo znanosti in umetnosti oz. ZRC SAZU, drugimi domačimi in tujimi raziskovalnimi in izobraževalnimi ustanovami ter mednarodnimi strokovnimi združenji. Raziskovalci sodelujejo tudi v znanstvenih revijah (Slavistična revija, Primerjalna književnost, CLCweb: Comparative Literature and Culture).
Na pobudo literarnega zgodovinarja in takratnega predsednika SAZU Franceta Kidriča je bil statut inštituta sprejet decembra leta 1947, sestavo in notranjo ureditev pa je dobil julija naslednjega leta. V okviru SAZU je po 2. svetovni vojni nastalo več raziskovalnih zavodov (Inštitut "Jožef Štefan", Kemijski inštitut idr.), od katerih so se nekateri osamosvojili, drugi pa delujejo v sklopu Znanstvenoraziskovalnega centra SAZU. Prvotno je inštitut nosil ime "Inštitut za literaturo", sedanje ime pa je dobil ob reorganizaciji leta 1972.
V statutu zapisane naloge:
V prvih letih delovanja so bile zmožnosti inštituta zaradi pomanjkanja denarja in primernih prostorov omejene. Od leta 1952 je v njem redno delovalo predvsem uredništvo Slovenskega biografskega leksikona.
Ob ustanovitvi je imel inštitut poleg Franceta Kidriča (ki je bil hkrati in predvsem predsednik SAZU) le eno raziskovalko. Število je do konca 60. let, pod vodstvom Antona Ocvirka naraslo na pet, s koncem naslednje dekade na deset, v 80. letih pa je bilo doseženo današnje število enajstih raziskovalcev.
V sklopu Inštituta delujeta dve sekciji:
Po reorganizaciji leta 1972 so inštitut sestavljale tri sekcije: sekcija za slovensko literarno zgodovino, sekcija za literarno teorijo ter sekcija za biografiko, bibliografijo in dokumentacijo. Slednja se je ob ponovni reorganizaciji ob 50-letnici inštituta leta 1999 osamosvojila in se preoblikovala v Inštitut za biografiko in bibliografijo (zdaj Inštitut za kulturno zgodovino).
Knjižnica deluje v sklopu Biblioteke SAZU in je skupna z Inštitutom za kulturno zgodovino. Njen knjižni fond obsega približno 35.000 enot, kar vključuje slovenske in tuje literarnozgodovinske in teoretične monografije, zbirke literarnih del v znanstvenih in študijskih izdajah, izbor starejšega slovenskega leposlovja, periodiko ter skoraj popolna zbirka starejših slovenskih revij. Letni prirast gradiva je približno 500 enot.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.