sídlisko v meste Prešov From Wikipedia, the free encyclopedia
Šváby sú sídlisko v meste Prešov, s počtom obyvateľov okolo 6 100, v jeho mestskej časti Solivar. Do roku 1960 to bola samostatná obec, v rokoch 1960 – 1970 súčasť samostatnej obce Solivar, od roku 1970 spolu so Solivarom súčasť Prešova.
Šváby | |
mestská časť Prešov | |
Švábska ulica | |
Štát | ![]() |
---|---|
Kraj | Prešovský kraj |
Okres | Prešov |
Región | Šariš |
Súradnice | 48°58′21″S 21°15′45″V |
Poloha mestskej časti na Slovensku
| |
Interaktívna mapa mestskej časti | |
Wikimedia Commons: Sídlisko Šváby | |
Mapový portál GKÚ: katastrálna mapa | |
Freemap Slovakia: mapa | |
OpenStreetMap: mapa | |
Portály, ktorých súčasťou je táto stránka: | |
Osada Šváby bola založená roku 1781 a postavená v rokoch 1781 – 1785 na základe pozvania cisára Jozefa II. v kotline s 250 m n. m. Zbúraná bola v rokoch 1981 – 1987, na jej mieste je pár panelových obytných domov. Z pôvodnej historickej zástavby nezostal ani jediný obytný objekt, novú zvonicu si vybudovali pôvodní obyvatelia, hned po súhlase mestských orgánov, na miestnom cintoríne, s historickým, ale nie pôvodným zvonom z darov pôvodných občanov. Proces obnovy zvonice na pôvodnom mieste z túžby občanov nik nedokázal vymazať, podarilo sa to až o necelé štvrťstoročie. Slávnostná vysviacka sa konala 19.10.2014 o 14:00, tiahnucím davom šťastných veriacich od nákupného strediska husto stojacích v rozľahlom okolí novopostavenej zvonice, hrdo vzdávali hold všetkým ktorí, výstavbu podporili, vrátane vedeniu mesta a ďakovali Bohu za neoceniteľný dar.
Začiatkom 20. storočia Šváby (po maď. Németsoóvár) tvorili spoločnú integrovanú zástavbu spolu s obcami Solivarom (po maď. Tótsóvár) a Soľnou Baňou (po maď. Sóbánya). Od roku 1920 sa osada volala Schvabi (Šváby), predtým Švábska osada a sami sa nazývali aj Deutch Soovár, čo je zapísaní na katastrálnej mape z roku 1868, (a v zaznamoch urbaru od 1828, do roku 1927 aj Németsoóvár). Historicky existuje viacero alternatívnych (chybných) zápisov mena obce, Šváby, Schvabi, Švábi, Švabi, Śvábi, Śvabi, Śváby, Śvaby, Schvábi, Schvaby, Svaby, Svabi, možno okrem týchto šestnástich variantov nájdete aj ďalšie, pretože mnoho z týchto Švábčanov žije po svete a malo donedávna (do zbúrania) živé kontakty s miestnym obyvateľstvom, napr. z Francúzska (vetiev rodiny Schiffer), Nemecka (z vetiev rodín Kron, Ringer), Maďarska (z vetiev rodiny Rahl), Ukrajiny (z vetiev rodiny Rahl), Poľska a z iných krajín. Malou časťou osady bola časť s názvom Žeľare, za ktorou nasledoval Teľov. Samostatná obec zanikla v šesťdesiatych rokoch, keď bola administratívne zlúčená rozhodnutím vlády. Neskôr, v rokoch 1981 – 1987, bola pôvodná zástavba zbúraná. Z pôvodných stavieb sa zachovala iba drobná Kaplnka sv. Jána, ktorú demolácia akoby zázrakom ponechala. V súčasnom období sa historickému vývoju bližšie venuje Občianske združenie Soľnohrad.
Po roku 1785 mali Šváby dva rady domov ulice, ktorá sa tiahla samostatne od potoka „Kapusni jarek“ po údolíčko s potôčikom „Teľov“. Na východnej strane bolo ulice 21 domov. Na južnej strane bolo ulice 27 domov.
Z historického pohľadu je to kolonizácia, novej ulice, ktorú osídlili v 18. storočí prisťahovalci z Nemecka, predovšetkým z Durínska, Alsaska a Pruska. K osídleniu kolonistami došlo na základe plánu cisára Jozefa II., ktorý navštívil Prešov a solivarské bane v roku 1770. Nemci prišli do Prešova za prácou, zamestnali sa v Solivaroch a venovali sa obchodu. Novú ulicu začali stavať v roku 1781 a dokončili ju za päť rokov. Dostala názov po panovníkovi Jozefstrase, až neskôr ju premenovali na Švábsku. Takmer navlas rovnaké domčeky osídlilo okolo 50 nemeckých rodín, ktorých členovia obohatili svojimi zvykmi hlavne obyvateľov susedného Solivaru, Hanisky, Guĺvasa (Dulová Ves), Boltoka, Prešova, Šalgovíka, Teriakoviec a Haršagu (Záborske).
Neskôr k obci pribúdali ďalšie časti „Žeľare“ – ulička k cintorínu dnes „Urxová“, kde stojí zopár domov zo severnej strany väčšina z nich bola postavena v období búrania „Švabov“, Zadná ulica (dnes nazývaná „Chalupkova“, predtým na Kapuśńicoch). Od miesta bývalej zvonice sa východným smerom tiahla ulica dnes nazývaná Royova, predtým kolo zvonici. Pod cintorínom vznikla samostatna ulička dnes nazvaná Soľná spájajúca Urxovu, Pioniersku a Važeckú. V procese búrania vznikli a zahustili sa ďalšie ulice.
Zrejme najstarší nezbúraný objekt je tzv. Labudov dom (v časti Žeľare, dnes Pionierska č. 6), z prelomu 19. a 20. storočia, rozdelený na obytnú a dielenskú časť, v ktorej vykonával výrobu a opravu obuvi pán Labuda, neskôr v tom dome žili iní ľudia, a krátku dobu v ňom bolo prevádzkované aj pohostinstvo.
Na juh od spojnice ulíc Pionierska a Soľná, vo vzdialenosti cca 300 m, na poľnohospodárskej plošine Kastosere, sa nachádza triangulačný bod Kastosevy 268 m n. m.
Do obce Šváby premávala od založenie mestskej dopravy tzv. "mapka" linka číslo 2 s konečnými zástavkami "Keĺemeš" teraz Ľubotice, a druhou konečnou bola II. OSŠ (II. osemročná stredná škola) Solivar, až do jej zbúrania ju nik nenazýval ináč ako "dolná škola" a jej učitelia a žiaci boli "dolńaci". Historicky bola jednou z najstarších škôl.
V roku 1962 došlo k administratívnemu premenovaniu na II. ZDŠ (základná deväť ročná škola), riaditeľmi školy bol Rudolf Butorac, Ľudovít Nagy, známymi a zvučnými učiteľmi Eva Fritzová, Anna Karpanciová, Mária Poliaková. Šváby mali zabezpečené aj spojenie nočnou linkou číslo 9. V 70-tych rokoch premávala cez Šváby linka č. 17 na trase Sídlisko II (Marka Čulena) – Solivar (II. OSŠ (II. osemročná stredná škola) Solivar). Obojstranné zastávky linky č. 17 na Šváboch boli pri zvonici a ďalšie pri pošte.
Po roku 1993 na sídlisko Šváby premávajú denné autobusové linky 10, 19, 28, 33, 34, 35, 37, 39, 45 a nočná linka N1.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.