Oxid olovnatý
chemická zlúčenina From Wikipedia, the free encyclopedia
chemická zlúčenina From Wikipedia, the free encyclopedia
Oxid olovnatý alebo glieda (v širšom zmysle)[1][2] (PbO) je binárna zlúčenina olova a kyslíka. Vyskytuje sa v dvoch polymorfoch - masikot a glieda (v užšom zmysle) (litargit). Bežným využitím oxidu olovnatého je výroba olovnatého skla, priemyselnej keramiky a počítačových komponentov.
Oxid olovnatý | |||||||
![]() | |||||||
Všeobecné vlastnosti | |||||||
Sumárny vzorec | PbO | ||||||
Vzhľad | žltá alebo červená tuhá látka | ||||||
Fyzikálne vlastnosti | |||||||
Molekulová hmotnosť | 223,20 g/mol | ||||||
Teplota topenia | 888 °C | ||||||
Teplota varu | 1477 °C | ||||||
Hustota | 9,53 g/cm3 | ||||||
| |||||||
Ďalšie informácie | |||||||
Číslo CAS | 1317-36-8 | ||||||
Pokiaľ je to možné a bežné, používame jednotky sústavy SI. Ak nie je hore uvedené inak, údaje sú za normálnych podmienok. | |||||||
Oxid olovnatý sa môže vyrobiť zohrievaním olova pri prístupe vzduchu na teplotu približne 600 °C. Pri tejto teplote je to takisto konečný produkt oxidácie ostatných oxidov olova.
Tepelná dekompozícia dusičnanu olovnatého alebo uhličitanu olovnatého takisto vytvára oxid olovnatý.
Vo veľkých množstvách sa oxid olovnatý vyrába ako medziprodukt spracovávania olovenej rudy na olovo. Bežnou olovenou rudou je galenit (sulfid olovnatý). Pri vysokých teplotách sa sulfid mení na oxid.
Oxid olovnatý sa pod názvom masikot (massicot) používa ako žltý pigment v maliarstve. V minulosti sa získaval žíhaním olovenej beloby na 300 °C. Bol jedným z najdôležitejších pigmentov od preddynastického Egypta až do konca 18. storočia.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.