![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a5/Aquaporin-Sideview.png/640px-Aquaporin-Sideview.png&w=640&q=50)
Akvaporín
From Wikipedia, the free encyclopedia
Akvaporíny, nazývané aj vodné kanály, sú proteíny tvoriace kanály v plazmatickej membráne, ktoré umožňujú transport vody z alebo do bunky. Samotná plazmatická membrána je pre vodu priepustná iba minimálne. Akvaporíny sú veľmi špecifické a neprepustia ióny ani iné malé molekuly.
![Thumb image](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a5/Aquaporin-Sideview.png/640px-Aquaporin-Sideview.png)
Bunky sú tvorené prevažne vodou, ktorá tvorí až približne 70 % ich hmotnosti, preto je pohyb vody cez bunkové membrány nutný pre život.[1] presun vody nereguluje len aktivitu jednotlivých buniek, ale je zodpovedný aj za fungovanie mnohých orgánových systémov a udržovanie rovnováhy príjmu a výdaja vody v celom organizme. Dlho sa predpokladalo, že prechod vody cez hydrofóbne bunkové membrány je nejakým spôsobom uľahčený pórmi alebo kanálmi, ale hľadanie týchto kanálov bolo dlho neúspešné. Vodné kanály boli objavené náhodne až v roku 1992 Petrom Agreom a jeho kolegami na Johns Hopkins University v Baltimore, ktorí pracovali na proteínoch ukotvených v cytoplazmatickej membráne červených krviniek.[2] Prvý objevený vodný kanál bol nazvaný CHIP28 a dnes je známy ako akvaporín 1. Peter Agre získal za svoj objav Nobelovu cenu za chémiu v roku 2003.[2] V súčasnosti je známych 13 akvaporínov u cicavcov, ktoré sa nachádzajú vo väčšine tkanív, ale oveľa viac ich bolo nájdených v nižších organizmoch a v ríši rastlín. Akvaporíny sa zúčastňujú procesov ako je:
- zakoncentrovanie moču
- homeostáza telesných tekutín
- funkcie mozgu
- sekrécia žľazami s vonkajším vylučovaním
- hydratácia pokožky
- mužská plodnosť
- sluch a zrak
Poruchy funkcie akvaporínov sa dávajú do súvislosti s niektorými ochoreniami a patologickými stavmi.[2]