From Wikipedia, the free encyclopedia
Daniil al II-lea sau Danilo al II-lea sau bătrânul Danilo (în sârbă Данило; n. aproximativ 1270 — d. 19 decembrie 1337) a fost unul dintre cei mai venerați sfinți ai Bisericii Ortodoxe Sârbe, personalitate religioasă, culturală și politică, sfânt, arhiepiscop al Serbiei din 1324 (arhiepiscop de Peć).
Deși acest articol conține o listă de referințe bibliografice, sursele sale rămân neclare deoarece îi lipsesc notele de subsol. Puteți ajuta introducând citări mai precise ale surselor. |
Danilo al II-lea | |
![]() | |
Date personale | |
---|---|
Născut | 1270 ![]() |
Decedat | (67 de ani) ![]() |
Înmormântat | patriarhia de la Peja[*] ![]() |
Religie | creștinism ortodox[*] ![]() |
Ocupație | preot ![]() |
Funcția episcopală | |
Modifică date / text ![]() |
Academia Sârbă de Științe și Arte l-a inclus la sfârșitul secolului al XX-lea în lista celor 100 cei mai faimoși sârbi.
S-a născut într-o familie nobilă, numele său laic rămânând necunoscut. Primind o educație bună în tinerețe, devine unul dintre cei mai de încredere curteni ai regelui Serbiei Ștefan Uroș al II-lea Milutin și un ajutor fidel al acestuia. După o discuție cu un bătrân înțelept într-o mănăstire din Sopoćani, unde a ajuns însoțindu-l pe rege, a decis să devină călugăr. În jurul anului 1300, renunțând la cariera laică, a fost tuns cu numele Daniil și a intrat în mănăstirea Sfântului Nicolae din Končul. Între 1304 și 1305, a făcut parte din anturajul arhiepiscopului Eustatie, dobândind experiență prețioasă în conducerea afacerilor bisericești. În 1305 a fost ales egumen al Mănăstirii Hilandar de pe Muntele Athos.
În timpul Companiei Catalane, când cruciații alungați din Palestina, amestecați cu arabi, jefuiau și prădau mănăstirile athonite, a condus apărarea mănăstirii între 1307 și 1310. Confruntându-se cu amenințarea, Danilo a adunat cele mai valoroase comori ale mănăstirii și a plecat cu o escortă armată în Serbia, unde le-a predat lui Ștefan Uroș II Milutin. Când pe Muntele Athos s-a reinstaurat pacea, sfântul a renunțat la egumenie și s-a retras în completă tăcere.
La întoarcere, a fost ales episcop al eparhiei Banja, dar a acceptat să administreze eparhia cu condiția de a i se permite să trăiască pe Muntele Athos și a condus-o timp de trei ani. A supravegheat construcția Mănăstirii Sfântului Ștefan din Banja și a avut grijă de tezaurul regal, pe care l-a păstrat în siguranță.
În perioadele petrecute pe Athos a fost strâns legat de Mănăstirea Sfântul Pantelimon, unde majoritatea călugărilor erau sârbi, și avea un părinte spiritual care i-a oferit sfat și sprijin.
În 1317, Danilo a fost numit în funcția de episcop al Eparhiei Hum. A rămas în această funcție până în 1324, când a fost ridicat la rangul de arhiepiscop al Serbiei.
În anul 1328, Danilo a ridicat în orașul Peć biserica ortodoxă a Maicii Domnului, pe care a unit-o ulterior printr-un exonartex, proiectat de el însuși, cu bisericile Sfinților Apostoli și Sfântului Dimitrie. De asemenea, a construit bisericile ortodoxe ale Sfântului Nicolae în Peć și Sfântului Gheorghe în cetatea Maglič.
A fost consilierul a trei conducători succesivi ai Serbiei, un diplomat abil și priceput.
Danilo este autorul celei mai vechi părți a colecției „Viețile regilor și arhiepiscopilor sârbi” (completată ulterior de alți autori), care cuprinde viețile regilor Stefan Uroș I, Stefan Dragutin, Milutin (Stefan Uroș al II-lea), reginei Elena, arhiepiscopilor Arsenie I, Ioanichie I și Eustatie I. Acest ciclu, creat între 1317 (Viața reginei Elena) și 1324 (Viața regelui Milutin), este o sursă esențială pentru istoria dinastiei Nemanjić și a Bisericii Ortodoxe Sârbe din a doua jumătate a secolului al XIII-lea – primul sfert al secolului al XIV-lea și, potrivit specialiștilor, continuă tradiția sfântului Stefan Prvovenčani.
A fost înmormântat la Peć. Pomenirea lui se face pe 20 decembrie, în Soborul Sfinților Sârbi și al Cuvioșilor Athoniți.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.