Legile lui Fick
From Wikipedia, the free encyclopedia
From Wikipedia, the free encyclopedia
Legile lui Fick se folosesc la descrierea cantitativă a difuziei, ca proces de transport de substanță. Fiziologul german Adolf Fick a formulat aceste legi după modelul constituit de legile lui Fourier ale transferului termic.
Astfel, în cazul difuziei staționare, atunci când există forțe care mențin gradientul de concentrație constant în timp, prima lege a lui Fick permite calcularea valorii fluxului (molar sau masic) de substanță J, și anume:
unde D - coeficient de difuzie, calculat cu relația Stokes-Einstein în cazul moleculelor sferice: D=kT/6pi r n;
Concentrația poate fi exprimată molar sau masic. Pentru cazul neizoterm-neizobar fluxul molar e exprimat prin produsul dintre densitatea molară totală, difuzivitatea (coeficientul de difuzie) și gradientul fracției molare.
În cazul unei difuzii nestaționare, atunci când nu există forțe care să mențină gradientul de concentrație constant, fluxurile de intrare ori de ieșire sunt variabile și pot fi calculate cu cea de-a doua lege a lui Fick:
Legea I a lui Fick este adaptată pentru difuzia neutronilor în reactorii nucleari.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.