From Wikipedia, the free encyclopedia
Jarosław Żądło-Dąbrowski (pronunție în poloneză: [jaˈrɔswav ˈʐɔndwɔ dɔmˈbrɔfskʲi]; n. , Jîtomîr, gubernia Volînia(d), Imperiul Rus – d. , Paris, Franța), cunoscut și sub numele de Jaroslav Dombrowski, a fost un nobil polonez[6] și ofițer militar în Armata Imperială Rusă, un activist de stânga pentru independența Poloniei și un republican radical[7] precum și un general și comandant militar al Comunei din Paris în perioada sa ulterioară (1871). A fost un participant la Insurecția poloneză din Ianuarie 1863 și unul dintre liderii[8] fracțiunii „Partidul Roșu” (Czerwoni) printre insurgenți ca membru al Comitetului Național Central și al Guvernului Național Provizoriu Polonez.
Jarosław Dąbrowski | |
![]() | |
Date personale | |
---|---|
Poreclă | Łokietek ![]() |
Născut | [1][2] ![]() Jîtomîr, gubernia Volînia(d), Imperiul Rus[3] ![]() |
Decedat | (34 de ani)[4] ![]() Paris, Franța[3] ![]() |
Înmormântat | Cimitirul Père-Lachaise (–) Tombe de Jarosław Dombrowski[*] ![]() |
Cauza decesului | ucis în luptă ![]() |
Cetățenie | ![]() ![]() ![]() |
Ocupație | communard ou communarde[*] militar ![]() |
Limbi vorbite | limba franceză[5] limba poloneză limba rusă ![]() |
Studii | Nikolaevskaia akademia Gheneralnogo ștaba[*] ![]() |
Activitate | |
Ramura | Armata Imperială Rusă ![]() |
Gradul | shtabs-kapitan[*] general (din ) ![]() |
Unitatea | 6-ea pehotnaia divizia[*] ![]() |
Bătălii / Războaie | Insurecția poloneză din Ianuarie Comuna din Paris ![]() |
Modifică date / text ![]() |
Dąbrowski s-a născut în 1836, după împărțirea Poloniei, la Żytomierz, în gubernia Volînia a Imperiului Rus, în ceea ce este acum orașul Jîtomîr din Ucraina. El a fost un descendent al vechii familii nobile Żądło-Dąbrowski z Dąbrówki.[6][9][10] Dąbrowski a luptat sub stindardul clanului de Radwan.[11] Tatăl său a fost Wiktor Żądło-Dąbrowski, iar mama sa a fost Zofia, născută ca Falkenhagen-Zaleska.[6]
În 1845, la vârsta de 9 ani, Dąbrowski s-a alăturat Armatei Imperiale Ruse, înrolându-se în corpul de pregătire a ofițerilor aflat la Cetatea Brest-Litovsk, unde a petrecut 8 ani. A absolvit Corpul de cadeți din Sankt Petersburg în 1855. El a luptat ca ofițer rus împotriva răscoalelor triburilor montane locale din Războiul Caucazului. În 1859 s-a înscris la Academia de Stat Major din Sankt Petersburg. Acolo a fost unul dintre conducătorii „Comitetului [secret] de Ofițeri al Armatei I”. Printre membri se numărau câteva sute de ofițeri ruși și polonezi, care au colaborat cu mișcarea revoluționară „Zemlia i Volia” (Земля и воля, Țara și Libertatea).[12] A fost implicat în pregătirea Insurecției din Ianuarie, dar a fost arestat la 14 august 1862 și exilat în Siberia pentru participarea sa la un complot împotriva țarului, Alexandru al II-lea. În 1865, a evadat și a fugit în Franța.
La începutul lunii martie 1871, după luni de asediu al Parisului de către prusaci și prinderea lui Napoleon al III-lea de către armata prusacă, o coaliție socialistă și anarhistă numită Comuna din Paris a preluat puterea în capitală și s-a declarat independentă de guvernul francez. Dąbrowski a fost ales în Consiliul Comunei din Paris, unde a folosit numele Jaroslav Dombrowski.[13] Fiind unul dintre puținii soldați ai Comunei cu experiență militară, a fost numit în scurt timp Comandant-șef al forțelor Comunei.
La 21 mai 1871, la scurt timp după ce a fost numit comandant, armata franceză a atacat și a intrat în Paris. Prima reacție a multora din Garda Națională a fost să găsească pe cineva de vină, iar Dąbrowski a fost primul acuzat. Au circulat zvonuri că a acceptat un milion de franci pentru a renunța la apărarea orașului. A fost profund jignit de aceste zvonuri. Acestea s-au risipit când a murit două zile mai târziu din cauza rănilor suferite pe baricade. Ultimele sale cuvinte ar fi fost: „Încă se mai vorbește că am fost un trădător?”[14][15] Comuna a căzut la 28 mai 1871.[16]
Un portret fotografic, realizat înainte de 1870, al pianistului parizian Henri Dombrowski[17] a fost prezentat în mod fals de către fotograful Pierre Petit(d) ca reprezentându-l pe generalul Jarosław Dąbrowski. Petit a vândut 200.000 de copii ale fotografiei, iar Henri Dombrowski a cerut despăgubiri.[18] Identificarea greșită cu pianistul Henri Dombrowski poate fi văzută în multe monumente și portrete ale lui Jarosław Dąbrowski ca urmare a acțiunilor lui Petit.
Mai multe școli și drumuri poartă numele lui în Polonia; printre școli cea mai notabilă este Universitatea Militară de Tehnologie din Varșovia (Wojskowa Akademia Techniczna im. Jarosława Dąbrowskiego).[19]
În timpul Războiului Civil Spaniol (1936–1939), Batalionul Dabrowski și diferite unități de forță de brigadă (cunoscute în poloneză ca Dąbrowszczacy) – au fost numite în onoarea sa.