From Wikipedia, the free encyclopedia
Sardinmysteriet[1] (originaltittel: Love Happy) var en amerikansk komedie fra 1949 og den 13. filmen og i realiteten den siste fra Brødrene Marx.
Sardinmysteriet | |||
---|---|---|---|
orig. Love Happy | |||
Generell informasjon | |||
Sjanger | Musikk-komedie | ||
Utgivelsesår | 1949 | ||
Prod.land | USA | ||
Lengde | 85 min. | ||
Språk | Engelsk | ||
Bak kamera | |||
Regi | David Miller | ||
Produsent | Mary Pickford | ||
Manusforfatter | Frank Tashlin, Mac Benoff og Harpo Marx | ||
Musikk | Ann Ronnell m.f. | ||
Foran kamera | |||
Medvirkende | Brødrene Marx m.f. | ||
Prod.selskap | United Artists | ||
Eksterne lenker | |||
IMDb |
Filmen har tre av brødrene på rollelisten: Groucho Marx, Chico Marx, og Harpo Marx, pluss Raymond Burr, Eric Blore, og noe kuriøst – en forbispaserende Marilyn Monroe. Den ble regissert av David Miller og skrevet av Frank Tashlin og Mac Benoff, basert på en historie Harpo Marx.
Filmen ble produsert av en tidligere stumfilmstjerne, Mary Pickford, skjønt produksjonen løp tørr for penger midtveis, men kom opp med en unik form for produktplassering for å skaffe inntekter: en jakt oppå et hustak rundt store reklameplakater.
Harpo driver på med sine vanlige narrestreker når han stjeler en hermetikkboks med sardiner og tilfeldigvis pakker ned Romanoff-diamantene.
Filmen har musikk og sangtekster av Ann Ronnell.
Det er flere minneverdige sitater fra filmen:
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.