amerikanskfødt, sveitsisk sanger og danser From Wikipedia, the free encyclopedia
Tina Turner, også kjent som Little Ann, (født Anna Mae Bullock; 26. november 1939, død 24. mai 2023[22] i Küsnacht) var en amerikanskfødt sveitsisk[lower-alpha 1][23][26] sanger, danser, låtskriver, skuespiller og forfatter. Hun blir regnet som en av verdens mest populære artister og blir ofte omtalt som «The Queen of Rock 'N' Roll».[22] Da hun døde hadde Turner solgt over 200 millioner plater og hun var da en av de mestselgende artister noengang. Turner er kjent for sin rå sangestemme, energi og utstråling på scenen, noe som gjorde hennes konserter populære. Turner inkluderte rockelåter av The Beatles og The Rolling Stones i repertoaret, og ble da kjent for et bredt publikum.[27][28][23]
Tina Turner | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | Anna Mae Bullock 26. nov. 1939[1][2][3][4] ![]() Brownsville (USA, Tennessee)[5][6][7][8] | ||
Død | 24. mai 2023[9][10]![]() Küsnacht (Sveits, Zürich)[11][12] | ||
Beskjeftigelse | Sanger, danser, selvbiograf, låtskriver, plateartist, skuespiller, koreograf, musiker, filmregissør ![]() | ||
Utdannet ved | Sumner High School | ||
Ektefelle | Ike Turner (1962–1978) (bryllupssted: Tijuana, avslutningsårsak: skilsmisse) Erwin Bach (2013–2023) (avslutningsårsak: personens død)[13] | ||
Partner(e) | Erwin Bach (1986–2013) | ||
Søsken | Alline Bullock (familierelasjon: eldre søster) | ||
Barn | Raymond Craig Turner (far: Raymond Hill) Ronnie Turner (far: Ike Turner) | ||
Nasjonalitet | USA (1939–2013) (avslutningsårsak: relinquishment of United States nationality)[14] Sveits (2013–2023) (avslutningsårsak: personens død, årsak: naturalisering)[15][12] | ||
Medlem av | Ike & Tina Turner Kings of Rhythm Beyond | ||
Utmerkelser | 17 oppføringer
Kennedy Center Honors (2005)[16]
MOBO Awards (1999)[17] American Music Award[18] Grammy Award for Best R&B Performance by a Duo or Group with Vocals (1972) (for verk: Proud Mary, tema for: 1972 Grammy Awards)[19] Stjerne på Hollywood Walk of Fame Ridder av Ordre des Arts et des Lettres[20] Rock and Roll Hall of Fame (2021)[21] Grammy Award for årets innspilling (1985) (for verk: What's Love Got to Do with It, tema for: 27th Annual Grammy Awards)[19] Grammy Award for Best Country Collaboration with Vocals (1985) (for verk: What's Love Got to Do with It, tema for: 27th Annual Grammy Awards)[19] Grammy Award for Best Female Rock Vocal Performance (1985) (for verk: Better Be Good to Me, tema for: 27th Annual Grammy Awards)[19] Grammy Award for Best Female Rock Vocal Performance (1986) (for verk: One of the Living, tema for: 1986 Grammy Awards)[19] Grammy Award for Best Female Rock Vocal Performance (1987) (for verk: Back Where You Started, tema for: 1987 Grammy Awards)[19] Grammy Award for Best Female Rock Vocal Performance (1989) (for verk: Tina Live in Europe, tema for: 1989 Grammy Awards)[19] Grammy Award for Album of the Year (2008) (for verk: River: The Joni Letters, tema for: 50th Annual Grammy Awards)[19] Grammy Hall of Fame Award (1999) (for verk: River Deep – Mountain High) Grammy Hall of Fame Award (2003) (for verk: Proud Mary) Grammy Hall of Fame Award (2012) (for verk: What's Love Got to Do with It) | ||
Musikalsk karriere | |||
Pseudonym | Tina Turner | ||
Sjanger | Rock, soulmusikk, popmusikk, countrymusikk, rock and roll, rhythm and blues, funk | ||
Instrument | Vokal | ||
Stemmetype | Alt | ||
Aktive år | 1960–2020 | ||
Plateselskap | Capitol Records, EMI, United Artists Records, Parlophone, Virgin | ||
Nettsted | https://www.tinaturnerofficial.com | ||
IMDb | IMDb | ||
Notable verk | |||
Private Dancer | |||
Signatur | |||
![]() | |||
Ike og Tina Turner fikk sin første topp 10-hit med «Proud Mary» av Creedence Clearwater Revival, og Tina Turner nådde med det ut til det ut til et bredt publikum. På 1980-tallet var hun en av de ledende rockevokalistene.[28][23][27] Tina Turner medvirket i kirkekor som ung.[29] Tina Turner var et artistnavn som Ike Turner ga henne.[27] Hun var relativt liten av vekst (163 cm) og brukte som regel høyhælte sko eller platåsko på scenen.[30][31] Tina Turner gjorde suksess særlig som konsertartist.[32]
Hun trakk seg offisielt tilbake i 2009, nær 70 år gammel og over 50 år som artist.[33] Tina – The Tina Turner Musical (2018) omhandler hennes liv og musikk, og har blitt satt opp i flere storbyer. Turner medvirket selv til utforming av musikalen.[33]
Tina Turner ble født Anna Mae Bullock 26. november 1939 på Haywood Memorial Hospital i Brownsville. Kjelleren på sykehuset var forbeholdt svarte. Faren Floyd Richard Bullock var arbeidsformann på Poindexter-godset og førte oppsyn med driften på vegne av de hvite eierne; han var kirketjener i Woodlawn baptistkirke. Moren Zelma Bullock hadde delvis opphav i USAs urbefolkning (cherokee) og morens familie var kjent for sine høye kinnben.[34] Hun var også kjent som Little Ann. Hun vokste opp i Nutbush, et jordbruksdistrikt i Tennessee, der hun hjalp foreldrene på bomullsåkrene. Familien var etter forholdene velstående. Tina Turner sang som ung i koret i Spring Hill Baptist Church.[22][23][34][35]
Hun var gift med Ike Turner fra 1962 til 1978. Ekteskapet fikk i oppløsning blant annet på grunn av Ikes brutalitet, voldsomme sjalusi og kokainmisbruk. Etter skilsmissen var hun pengelens og med mye gjeld. Hun giftet seg i 2013 med tyske Erwin Bach (født 1956) etter å ha vært i et forhold til ham siden 1985 og sa samme år fra seg sitt statsborgerskap i USA. Bryllupet ble avholdt i Sveits og blant gjestene var David Bowie, Oprah Winfrey og Giorgio Armani. Hun flyttet sammen med ham til Sveits i 1995, hun lærte seg tysk og ble sveitsisk statsborger i april 2013. Bach hadde en ledende stilling i plateselskapet EMI som distribuerte Turners utgivelser utenfor USA. De ble kjent da Bach fikk ansvar for å ta i mot Turner da hun kom til Düsseldorf i 1985. Sønnene Craig og Ronnie døde før henne; hun adopterte og tok seg av Ikes to sønner. Hun døde 24. mai 2023 hjemme i Küsnacht nær Zürich, Sveits, etter noen års sykdom.[35][22][23][36][25][26][37][38]
Anna Mae (Tina Turner) startet sin karriere i 1956 (mens hun fortsatt var på high school)[23] sammen med Ike Turner og The Kings of Rhythm. I St. Louis gikk hun for å høre Ike Turner med band på en klubb og han ble forbløffet over stemmen han hørte da hun tok mikrofonen og fremføre B.B. Kings «You Know I Love You». Han beskrev henne som Little Richard med kvinnestemme.[23] Ike Turner begynte å bruke henne som backing-sanger og ble kalt Little Ann i 1958 på den første singel, «Boxtop».[23]
Gjennombruddet kom i 1960 med sangen «A Fool in Love» der Tina Turner tok over som vokalist etter at Art Lassiter, bandets sanger, ikke dukket opp i lydstudio.[23] Ike Turner ga henne artistnavnet Tina Turner[35] i forbindelse med utgivelse av singelen, og bandet ble da hetende The Ike & Tina Turner Revue.[35] Hun skal ikke ha vært klar over at Ike ga henne dette artistnavnet som hun heller ikke likte noe særlig.[27]
I 1966 spilte hun inn sangen «River Deep – Mountain High» som ble produsert av Phil Spector[35] og regnes som en av rockemusikkens klassikere og et høydepunkt i Spectors karriere. Spector brukte over 100 musikere til å skape den karakteristiske Spector-lyden «wall of sound». Spector mente selv at det var hans beste produksjon og ble skuffet over lave salgstall.[39][40][41] Ike og Tina Turner var først kjent og populære hos et svart publikum i USA, og ble kjent for et hvitt publikum etter at de turnerte sammen med The Rolling Stones i 1966 i Storbritannia og særlig i 1969 i USA[23] og med låten «River Deep – Mountain High».[27] I 1970 ville Mick Jagger lage et dobbeltalbum der den ene platen skulle være konseropptak med Rolling Stones og den andre skulle være med bandets oppvarmere (Ike & Tina Turner og BB King). Plateselskapet Decca var ikke interessert i ha med disse ukjente artistene og Get Yer Ya-Ya’s Out! The Rolling Stones in Concert ble et vanlig enkeltalbum.[42] Suksessen var blant annet basert på Turners utstrålig på konsertscenen.[43]
Hun ga ut sitt første soloalbum i 1974, Tina Turns the Country On!. Turner har gjort en del coverversjoner på låter av blant andre Kris Kristofferson, Bob Dylan, Olivia Newton-John, James Taylor og Dolly Parton. I 1975 spilte hun rollen som The Acid Queen i rockeoperaen Tommy og ga ut albumet Acid Queen senere. Albumet Rough ble gitt ut i 1978. Love Explosion ble gitt ut i 1979. Med bistand fra Newton-Johns manager, Roger Davies, gikk hun tilbake til den tøffe, rockete stilen som hadde gjort henne til stjerne. Karrieren fikk en ny giv på 1980-tallet med et nytt gjennombrudd i 1984.[23][41]
Våren 1984 gjorde Turner stor suksess med albumet Private Dancer (med tittellåten skrevet av Mark Knopfler) som solgte over 20 millioner kopier verden over [44]. Albumet fikk også tre Grammypriser i 1985. Senere samme år kom filmen Mad Max Beyond Thunderdome ut, der hun spilte rollen som Aunty Entity. Hun var også med på sangen «We Are the World» og spilte inn en egen sang på albumet We Are the World som het «Total Control». 13 juli sto hun på scenen på John F. Kennedy Stadium i Philadelphia under Live Aid. Selvbiografien I, Tina, ført i pennen av Kurt Loder, ble utgitt i 1986. Disney kjøpte rettighetene til boka som de i 1993 brukte for å lage filmen Tina, What's Love Got to Do with It. Senere samme år kom albumet Break Every Rule som ble tildelt en Grammy i 1987. 27. august 1986 fikk hun en stjerne på Hollywood Walk of Fame. Albumet Foreign Affair ble gitt ut i 1989.
Filmmusikken til selvbiografien Tina, What's Love Got to Do with It spilte Turner inn selv og ga den ut som sitt åttende album, What's Love Got to Do with It, i 1993. I 1995 spilte hun inn «GoldenEye», tittellåten til James Bond-filmen med samme navn. Dette ble begynnelsen på Turners album Wildest Dreams som kom i 1996. Hennes siste album, Twenty Four Seven, ble spilt inn og gitt ut i 1999.
I mars 2000 la Turner ut på sin Twenty Four Seven Millennium Tour.
Den 28. september 2002 ble en del av Tennessee State Route 19 døpt Tina Turner Highway.[trenger referanse]
I 2008 la hun ut på sin avskjedsturne 50th Anniversary Tour. Hun holdt sin siste konsert 5. mai 2009 på Sheffield Arena i Storbritannia.[trenger referanse]
I april 2013, i en alder av 73 år, var Turner på forsiden av den tyske utgaven av magasinet Vogue. Hun er den eldste personen i verden som har vært på forsiden av Vogue. 4. juli samme år giftet Turner seg med Erwin Bach, som hun hadde vært sammen med siden 1986.[trenger referanse]
Den 21. mars 2018 var det verdenspremiere på musikalen Tina – The Tina Turner Musical. Sommeren 2018 fikk hun Grammy Lifetime Achievement Award, og i oktober 2018 kom hennes selvbiografi My Love Story.[trenger referanse]
Den 17. juni 2020 ga Kygo og Turner ut singelen «What's Love Got to Do with It». Høsten 2020 kom det to bøker. Den første var en bilde-biografi med tittelen That's My Life, og den andre var en bok om Turners innstilling til livet og de problemene hun hadde opplevd i årenes løp, med tittelen Happiness Becomes You.[trenger referanse]
Den 27. mars 2021 hadde dokumentaren Tina premiere på HBO. Den 31. oktober ble hun innlemmet i Rock and Roll Hall of Fame som soloartist.[trenger referanse]
Turner var tilhenger av den nye religiøse bevegelse Sōka Gakkai International.[45]
Hennes formue ble i 2020 anslått av det sveitsiske finansblad Bilanz til 225 millioner sveitserfranc.[46]
Utdypende artikkel: Tina Turners filmografi
Turner medvirket i flere filmer blant annet Mad Max Thunderdome (1985).[28] I 1975 utmerket hun seg som sanger og skuespiller i The Whos rockeopera Tommy. Turner fremførte tittelmelodien GoldenEye til James Bond-filmen GoldenEye (1995).[47]
Utdypende artikkel: Tina Turners diskografi
Utdypende artikkel: Tina Turners videografi
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.