From Wikipedia, the free encyclopedia
Speilets to ansikter (originaltittel The Mirror Has Two Faces) er en amerikansk romantisk dramafilm fra 1996, produsert og regissert av Barbra Streisand. Manuset til Richard LaGravenese er delvis basert på den franske filmen Le Miroir à deux faces (1958), skrevet av André Cayatte og Gérard Oury. Filmen handler om professoren Rose Morgan som faller pladask for kollegaen Gregory. De gifter seg, men har ulike syn på ekteskapet.
Speilets to ansikter | |||
---|---|---|---|
orig. The Mirror Has Two Faces | |||
Generell informasjon | |||
Prod.land | ![]() | ||
Lengde | 126 min. | ||
Språk | Engelsk | ||
Bak kamera | |||
Regi | Barbra Streisand | ||
Produsent | Barbra Streisand Arnon Milchan | ||
Manusforfatter | Richard LaGravenese | ||
Basert på | Le Miroir à deux faces av André Cayatte Gérard Oury | ||
Musikk | Marvin Hamlisch | ||
Sjeffotograf | Dante Spinotti Andrzej Bartkowiak | ||
Klipp | Jeff Werner | ||
Foran kamera | |||
Medvirkende | Barbra Streisand Jeff Bridges Pierce Brosnan George Segal Mimi Rogers Brenda Vaccaro Lauren Bacall Austin Pendleton | ||
Annen informasjon | |||
Budsjett | 42 millioner dollar | ||
Totalomsetning | 91 610 201 dollar | ||
Prod.selskap | Phoenix Pictures Arnon Milchan Productions Barwood Films | ||
Distributør | TriStar Pictures | ||
Premiere |
| ||
Eksterne lenker | |||
IMDb |
Streisand har også hovedrollen i filmen, og spiller mot blant andre Jeff Bridges, Pierce Brosnan, George Segal, Mimi Rogers, Brenda Vaccaro og Lauren Bacall. Hun har også skrevet filmlåten «I Finally Found Someone» med Marvin Hamlisch, Robert John Lange og Bryan Adams, og spilte den inn med Adams. De ble alle nominert til Oscar for beste sang for arbeidet, men den gikk til «You Must Love Me» fra Evita.[1]
Streisand beskrev filmen som «en sjarmerende kjærlighetshistorie» med «seriøse overtoner om forfengelighet og skjønnhet, det ytre mot det indre».[2] Hun fikk blandet kritikk for arbeidet, og Los Angeles Times skrev at «Streisands manglende evne til å vise seg selv i et mindre smigrende lys undergraver den dramatiske strukturen i historien hun visstnok prøver å fortelle».[3] I tillegg til Oscar-nominasjonen for beste sang ble Bacall nominert til Oscar for beste kvinnelige birolle, men den gikk til Juliette Binoche for Den engelske pasienten. Bacall vant imidlertid en Golden Globe og en Screen Actors Guild Award for rolleskildringen, og Streisand ble også nominert til en Golden Globe for rolletolkningen sin. Hamlisch ble nominert til en Golden Globe for lydsporet.
Rose Morgan, en middelaldrende engelsk litteratur-professor ved Columbia University, deler hjem med sin forfengelige mor, Hannah. Når hun deltar i bryllup til søsteren Claire, forteller hun sin beste venninne, Doris, at hun har nådd et punkt hvor hun vet at hun aldri kommer til å gifte seg. Men hun drømmer også om hvor fantastisk det kan føles å ha en partner som virkelig kjenner og forstår henne.
Gregory Larkin er en matematikk-professor i Columbia University. Han begynner et forhold med Rose, men uten fysisk intimitet utover en og annen klem. Tre måneder senere foreslår Gregory ekteskap. De gifter seg, og forholdet fortsetter å vokse og bli mer følelsesmessig intimt - med hint av fysisk tiltrekning. Imidlertid forteller Rose ham snart at hun ikke ønsker å fortsette i ekteskapet deres, og hun flytter tilbake til moren sin.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.