From Wikipedia, the free encyclopedia
Shimabaraopprøret (japansk: 島原の乱, shimabara no ran) var et væpnet opprør rundt den nåværende byen Shimabara på vestre Kyushu i Japan som varte fra 1637 til 1638. Opprørene var for det meste katolske kristne bønder, men også herreløse samuraier, ronin, sluttet seg til opprøret. Opprøret ble til slutt knust av Tokugawashogunatet som også fikk marin artilleristøtte av nederlandske fartøy[1].
Årsakene til opprøret var blant annet feilslåtte avlinger, hungersnød, og av vanstyre av daimyoen, den lokale lensherren[1]. Daimyoen tok ut høye skatter av befolkningen og de som ikke kunne betala skatten ble levende brent[2]. Fra å ha begynt som et bondeopprør, utviklet opprøret seg raskt til en religiøs krig. Shimabarahalvøya hadde en stor andel kristne som tok opp våpen mot shogunatet[3], som hadde forbudt kristendommen over hele Japan i år 1614. Mange opprørere stred også under stridsbannere som avbildet Jesus og jomfru Maria.[1]
Lederen for opprøret var Amakusa Shiro, en blott 17 år gammel samurai. Shiros menn inntok borgen Hara sør på Shimabarahalvøya, og Tokugawastyrkene svarte med å beleire borgen. Shogunatet seiret til slutt og fikk også hjelp av nederlandske fartøyrt som utsatte borgen og opprørerne for tungt bombardement[1].
Etter opprøret måtte kristne japanere utøve sin religion i hemmelighet, så kalte kakure kirishitan («skjulte kristne»), frem til 1850-årene. Katolske portugisere ble utvist fra landet, noe som førte til at nederlenderne, som takk for at de hjalp myndighetene med å slå ned opprøret, ble det eneste vesterlendingene som fikk tillatelse til å drive handel med Japan.[1]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.