2. jarl av Guilford From Wikipedia, the free encyclopedia
Frederick North, 2. jarl av Guilford, (født 13. april 1732 i London, død 5. august 1792 samme sted), kjent som lord North, var statsminister i Storbritannia fra 1770 til 1782 og aktør i den amerikanske uavhengighetskrigen.
Frederick North | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 13. apr. 1732[1][2][3][4]![]() Piccadilly i London | ||
Død | 5. aug. 1792[1][2][3][4]![]() Grosvenor Square i London | ||
Beskjeftigelse | Politiker ![]() | ||
Utdannet ved | Trinity College Eton College[5] | ||
Ektefelle | Anne Speke (1756–)[6][7] | ||
Far | Francis North[6] | ||
Mor | Lucy Montague[6][8] | ||
Barn | |||
Parti | Tory Northite | ||
Nasjonalitet | Kongeriket Storbritannia | ||
Gravlagt | Church of All Saints, Wroxton | ||
Medlem av | Det kongelige råd | ||
Utmerkelser | Hosebåndsordenen | ||
Statsminister | |||
28. januar 1770–22. mars 1782 | |||
Forgjenger | Augustus FitzRoy | ||
Etterfølger | Charles Watson-Wentworth | ||
Chancellor of the Exchequer | |||
11. september 1767–27. mars 1782 | |||
Forgjenger | Charles Townshend | ||
Etterfølger | John Cavendish | ||
2. april 1783–19. desember 1783 | |||
Forgjenger | Thomas Townshend | ||
Etterfølger | George Nugent-Temple-Grenville | ||
1754–4. august 1790 | |||
Forgjenger | John Willes | ||
Etterfølger | George North | ||
Signatur | |||
![]() | |||
Våpenskjold | |||
![]() | |||
Frederick North var sønn av Francis North, 1. jarl av Guilford (1704–1790) og hans første hustru Lucy Montague (død 1734). Han ble utdannet ved Eton College og Trinity College i Oxford.
North ble innvalgt i 1754 i Underhuset, der han med tiden sluttet seg til toryene. Han var som First Lord of the Treasury fra 1759 til 1765 medlem av Thomas Pelham-Holles, John Stuart og George Grenvilles regjeringer. Fra 1766 til 1767 var han «paymaster general» under William Pitt den eldre og Augustus FitzRoys regjeringer, og ble i 1767 finansminister etter Charles Townshend. Da Augustus FitzRoy i 1770 gikk av som statsminister ble North hans etterfølger.
De to viktigste hendelsene i hans embetsperiode som statsminister inkluderte Falklandskrisen i 1770, hvor Storbritannia unngikk krig med Spania og Den amerikanske uavhengighetskrigen.
I sistnevnte krig ble North en viktig aktør og etter Teselskapet i Boston i 1773 foreslo North en rekke lovgivningsmessige tiltak som skulle straffe Boston. Disse tiltakene ble kjent som «Coercive Acts», men ble kalt «Intolerable Acts» i koloniene. Ved å stenge av Boston-regjeringen og kutte av handel, håpet han at de ville beholde freden og forvirre de opprørske kolonistene. I stedet økte handlingene i Massachusetts og de andre koloniene ytterligere, noe som til slutt resulterte i åpen krig under Bostonfelttoget.
North ga ansvaret for krigens overordnede strategi til utenriksminister George Germain. Til tross for en serie seire og fangsten av New York og Philadelphia, klarte ikke britene å sikre en avgjørende seier. I 1778 allierte franskmennene seg med de amerikanske opprørerne, og Spania ble med i krigen i 1779 som en alliert av Frankrike, fulgt av De forente Nederlandene i 1780. Etter 1778 byttet britene fokuset til å forsvare Vestindia, ettersom sukkerrikdommen deres gjorde dem mye mer verdifulle for Storbritannia enn de tretten koloniene. Krigen forsatte så i noen år, hvor britene fikk både oppturer og nedturer.
I oktober 1781, under beleiringen av Yorktown overga britiske styrker under Charles Cornwallis.[9][10] Dette tapet gjorde at det ble stilt mistillit mot North, og han ble den andre statsministeren i Storbritannias historie som måtte gå av på grunn av mistillit.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.