polsk politiker From Wikipedia, the free encyclopedia
Józef Adam Zygmunt Cyrankiewicz (født 23. april 1911 i Tarnów i daværende Galizien i Østerrike-Ungarn, død 20. januar 1989 i Warszawa) var en polsk politiker, kjent som Polens statsminister i perioden 1947 til 1952, og igjen fra 1954 til 1970, hvor sistnevnte periode er den lengste noen har hatt embetet i landets historie.
Józef Cyrankiewicz | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 23. apr. 1911[1][2][3][4]![]() Tarnów[3][5] | ||
Død | 20. jan. 1989[1][2][4][6]![]() Warszawa[7] | ||
Beskjeftigelse | Politiker ![]() | ||
Utdannet ved | Det jagellonske universitet | ||
Ektefelle | Nina Andrycz (1947–1968) | ||
Parti | Polska Zjednoczona Partia Robotnicza Det polske sosialistpartiet PPS | ||
Nasjonalitet | Polen | ||
Gravlagt | Powązki militærkirkegård | ||
Medlem av | Union of Armed Struggle Kampfgruppe Auschwitz Society of Fighters for Freedom and Democracy | ||
Utmerkelser | 8 oppføringer
Byggere av folkets Polen-orden
Æresmerket for fortjeneste av Warszawa 2. klasse av Grunwald-korsets orden Partisankorset Medaljen til minne om 100-årsdagen for Vladimir Iljitsj Lenin 1. klasse av Arbeidsflaggets orden Storkors av Ordenen Polonia Restituta Auschwitz Cross | ||
Statsminister i Polen | |||
(1) 1947–1952 (2) 1954–1970 | |||
Forgjenger | (1) Edward Osóbka-Morawski (2) Bolesław Bierut | ||
Etterfølger | (1) Bolesław Bierut (2) Piotr Jaroszewicz | ||
Cyrankiewicz stammet fra en famlie som stod nasjonaldemokratene nær.[trenger referanse] Under sine studer ved Det jagellonske universitet i Kraków kom han i kontakt med denm sosialistiske bevegelse og sluttet seg til det polske sosialistiske parti (PPS). Fra 1935 til 1939 var han med i Krakóws distriktsarbeiderkomité.
Under andre verdenskrig tjenestegjorde han som reserveoffiser i den polske hæren, samtidig som han var aktiv i den sosialistiske motstandsbevegelsen ZWZ. I 1940 ledet han gruppe som lykkes med å få fri Jan Karski fra fengselssykehuset i Presov.[8] I 1942 ble han tatt til fange av Wehrmacht og sendt til konsentrasjonsleiren i Auschwitz. I 1944 ble han flyttet til Mauthausen-Gusen, hvor han satt frem til han ble sluppet fri av United States Army ved krigens slutt.
I perioden 1945 til 1948 var Cyrankiewicz generalsekretær i det polske sosialistiske partiet PPS, hvor han bidro til sammenslutningen av sosialister og kommunister i partiet. I perioden 1948 til 1971 var han medlem av sentralkomiteen i politibyrået i det styrende kommunist-/arbeiderpartiet PZPR.
I 1948 vitnet han i saken mot Witold Pilecki som også hadde vært i Auschwitz. Pilecki ble henrettet.[9]
Han ble valgt til statsminister i to omganger, første periode i 1947 til 1952 og for andre gang i perioden 1954 til 1970.
Sammen med østtyske Otto Grotewohl undertegnet han i juni 1950 Görlitzavtalen med Den tyske demokratiske republikk (DDR) som fastsatte Oder-Neisse-grensen. Den 7. desember 1970 undertegnet Cyrankiewicz for Polen og Willy Brandt (som tidligere hadde gjort sitt berømte knefall foran minnesmerket for ofrene for ghettooppstanden i Warszawa) for Forbundsrepublikken Tyskland traktaten om grunnlagene for normalisering av de gjensidige forbindelser, hvorved Vest-Tyskland anerkjente Oder-Neisse-grensen.[10]
Etter opptøyene i de polske østersjøbyene i 1970 ble han valgt til formann i statsrådet (tilsvarende dagens presidentrolle), et embete han beholdt frem til 1972.
Cyrankiewicz døde den 20. januar 1989 i Warszawa, kun få måneder før regimet han trofast arbeidet for ble oppløst.