From Wikipedia, the free encyclopedia
Valentinsdagen,[lower-alpha 1] også kalt alle hjerters dag og kjærlighetsdagen, er en opprinnelig katolsk merkedag på datoen 14. februar, som i nyere tid har blitt en merkedag til feiring av kjærlighet og romantikk.[1]
Feiringsskikken oppstod på slutten av 1500-tallet, og har antagelig opphav i folkelig tro på at fuglene begynte å pare seg på denne dagen.[2] Et annet mulig opphav er som en overlevering av de romerske Lupercalia-festlighetene.[1] Tidligere var dagen en festdag for to martyrer med navn Valentinus.[1]
Valentinsdagen feires i alle katolske land plus engelsktalende kulturer, og har i senere år også spredt seg til Skandinavia.[1] I Norge ble det i 2015 omsatt valentinsdagsprodukter for anslagsvis 255 millioner kroner.[3] Dagen markeres ved kjøp av gaver og sending av kjærlighetsbrev eller -kort, ofte anonymt,[1] og har således fått et kommersielt preg. I Ghana har turistmyndighetene omdøpt dagen til «den nasjonale sjokoladedagen» for å gi dagen et bedre rykte, og øke etterspørselen etter ghanesisk sjokolade.[4]
Valentinsdagen kan ha røtter i romersk feiring av gudinnen Juno, som representerte kvinner og ekteskap, og starten på lupercaliafestivalen, en fruktbarhetsfest som begynte 15. februar. Den kristne feiringen av Valentinsdagen var opprinnelig en liturgisk feiring til minne om en eller flere tidlige kristne helgener med navnet Valentin eller Valentinus. Det finnes minst to, en prest og en biskop.[5] Det er særlig St. Valentin av Terni og St. Valentin av Roma som er mest kjent. Fra middelalderen begynner det å florere med «høviske» kjærlighetsfortellinger som trolig bygger på disse helgenene.[2] Den mest kjente legenden gjelder St. Valentin av Roma som skal ha virket under den romerske keiser Claudius II Gothicus, ca. 270 e.Kr. Den sier at Valentin ble fengslet fordi han viet soldater og ikke avsverget seg kristendommen, slik Claudius forlangte. Før han ble henrettet, skal Valentin så ha skrevet et avskjedsbrev til sin kjære Julia og undertegnet med «… fra din Valentin». Valentin skal også ha helbredet datteren til sin fangevokter, Asterius. Den aller tidligste koblingen som knytter Valentin med kjærlighet blir gjort i diktet Fuglenes parlament (siste del av 1300-tallet) av den britiske dikteren Chaucer. Den romantiske tonen i at fuglene skal finne seg en partner smitter over på Sankt Valentin, som blir kjærlighetens beskytter.[2]
I England utviklet dagen seg fra 1700-tallet til en anledning for å uttrykke kjærlighet gjennom gaver som blomster og konfekt samt valentinskort. På 1800-tallet overtok masseproduserte kort stadig mer for håndskrevne. Blant symboler som er mye brukt denne dagen er duer, hjerteformen og den bevingede kjærlighetsguden Eros.
I USA har kommersialiseringen av dagen kommet svært langt. De mest populære valentinsgavene her er søtsaker, blomster, middager på utesteder, smykker og klær. I USA selges i 2015 valentinsprodukter for anslagsvis 18,9 milliarder dollar (ca. 144 mrd. kr).[6]
Høsten 1887 ble det avertert i Aftenposten for et abonnement på en serieutgivelse av Walter Scotts verker, som omfattet romanen St.Valentins Dag.[7]
Det skulle imidlertid ta lang tid før dagen i nevneverdig grad ble markert i Skandinavia. Den er ennå ikke noen etablert og spesielt utbredt tradisjon. De første forsøkene på kommersiell markering begynte i februar 1993 da de første valentinskortene dukket opp i norske bokhandler, og i 1995 lanserte Posten en stor reklamekampanje. I 1998 utgav Posten så et eget valentinsfrimerke, og i 1999 gjentok de suksessen ved å utgi et tilsvarende frimerke (valør kr 4,00) i 4 mill. eksemplarer. Men det tok ikke skikkelig av før i 2002.[8][9] Da kastet også andre kommersielle aktører og resten av handelsstanden seg på, og satset millioner for å promotore dagen og gjøre den viktig også i Norge.[10][11] Tilsvarende tendens er sett i Sverige og Danmark. Ifølge en undersøkelse fra 2004 visste ikke 70 prosent av norske menn når valentinsdagen var, mens 70 prosent av kvinner visste svaret.[12]
Feiring av valentinsdagen begynte i Norge i 1996 etter initiativ fra Ingeborg Sørensen, og har i årene siden blitt gradvis mer utbredt.[13][14]
I 2010 hadde dagen fått en viss popularitet i den norske befolkningen, i størst grad blant dem som levde i parforhold. Hver tredje person i et forhold sa at de skulle markere valentinsdagen ved å sende sin kjæreste eller venn en hilsen, gave eller annen oppmerksomhet.[15] Dette tydet på at i Norge per 2010 var status at nærmere 70 prosent av dem som var i et parforhold, ignorerte valentinsdagen.
I en norsk undersøkelse fra 2015 med 1 000 respondenter mellom 18 og 70 år mente 73 prosent av de spurte at dagen ikke var en viktig merkedag.[16]