From Wikipedia, the free encyclopedia
Pretgaisa aizsardzība (PGA) ir cīņas metode aizsardzībai pret lidmašīnām un citiem lidojošiem objektiem. Līdz ar pirmo lidmašīnu izmantošanu Pirmajā Pasaules karā, pret tām tika lietoti dažādi šaujamieroči.
Sākotnēji pretgaisa aizsardzībai pielāgoja standarta ieročus, bet ar laiku izstrādāja īpašus lielgabalus — zenītartilēriju. Pēc Otrā Pasaules kara šiem nolūkiem sāka izmantot arī raķetes.
Pretgaisa aizsardzības pirmsākumi meklējami līdz ar pirmajiem gaisa uzbrukumiem, kad kļuva skaidrs, ka nepieciešami aizsardzības līdzekļi pret ienaidnieka lidmašīnām. Pirmā pasaules kara laikā (1914—1918) tika izmantotas ložmetēji un lielgabali, lai atvairītu gaisa uzbrukumus. Šie ieroči tika pielāgoti, lai varētu šaut uz lidojošiem mērķiem. Pirmajām lidmašīnām kļūstot arvien svarīgākām militārajās operācijās, tika izveidotas pirmās specializētās pretgaisa aizsardzības vienības.
Starpkaru periodā (1920—1930) notika ievērojama tehnoloģiju attīstība, kas uzlaboja pretgaisa aizsardzības efektivitāti. Radās jauni ieroči un taktikas, kas ļāva labāk aizsargāties pret potenciālajiem gaisa uzbrukumiem. Arvien vairāk valstu veidoja specializētas pretgaisa aizsardzības vienības un sistēmas.
Otrā pasaules kara laikā pretgaisa aizsardzība piedzīvoja būtisku attīstību. Radaru tehnoloģija ļāva agrāk atklāt ienaidnieka lidmašīnas, un tika izstrādāti jauni ieroči, piemēram, 88 mm FlaK lielgabals, kas bija ļoti efektīvs gan pret lidmašīnām, gan tankiem. Lielbritānijas kaujas laikā Karaliskie Gaisa spēki efektīvi izmantoja radaru un iznīcinātājus, lai aizstāvētu valsti pret Luftwaffe uzlidojumiem.
Aukstā kara laikā pretgaisa aizsardzības nozīme turpināja pieaugt, attīstoties raķešu tehnoloģijām. Tika izstrādātas pirmās pretgaisa raķešu sistēmas, piemēram, amerikāņu Nike un padomju S-75 (SA-2). Šīs sistēmas bija paredzētas, lai aizsargātu pret stratosfēras lidmašīnām un ballistiskajām raķetēm. Tika izstrādātas arī mobilās pretgaisa sistēmas, kas ļāva nodrošināt aizsardzību kaujas laukā.
Mūsdienās pretgaisa aizsardzība ir kļuvusi ļoti sarežģīta, iekļaujot gan tradicionālās lielgabalu sistēmas, gan modernās raķešu tehnoloģijas. Jaunākās sistēmas, piemēram, Patriot un Iron Dome, spēj notriekt dažādus gaisa draudus, tostarp lidmašīnas, raķetes un dronus. Pretgaisa aizsardzības sistēmas tiek integrētas globālās aizsardzības tīklos, lai nodrošinātu maksimālu aizsardzību pret iespējamiem uzbrukumiem.
![]() | Šis ar militāro tematiku saistītais raksts ir nepilnīgs. Jūs varat dot savu ieguldījumu Vikipēdijā, papildinot to. |