pilsēta Ukrainā From Wikipedia, the free encyclopedia
Lisičanska (ukraiņu: Лисичанськ) ir apgabala pakļautības pilsēta Ukrainas austrumos Luhanskas apgabalā. Izvietojusies apgabala rietumdaļā, Siverskijdonecas labajā krastā, kopā ar Severodonecku un citām apdzīvotajām vietām veido Lisičanskas—Severodoneckas aglomerāciju (343 000 iedzīvotāju 2012. gadā). Lisičanskas pilsētas padomei pakļautas Novodružeskas un Priviļļas pilsētas (kopā 115,25 km², 119 974 iedzīvotāji (2012)). Kalnrūpniecības un industriālais centrs, transporta mezgls.
Lisičanska Лисичанськ | |||
---|---|---|---|
apgabala pilsēta | |||
![]() | |||
| |||
Lisičanska Ukrainas kartē | |||
Lisičanska Luhanskas apgabala kartē | |||
Koordinātas: 48°54′4″N 38°26′45″E | |||
Valsts |
![]() | ||
Apgabals | Luhanskas apgabals | ||
Dibināta | 1753. gads | ||
Pilsēta no | 1938. gada | ||
Platība | |||
• Kopējā | 95,64 km2 | ||
Augstums | 217 m | ||
Iedzīvotāji (2020)[1] | |||
• kopā | 96 161 | ||
• blīvums | 1 090,7/km² | ||
Laika josla | EET (UTC+2) | ||
• Vasaras laiks (DST) | EEST (UTC+3) | ||
Pasta indeksi | 93100—93190 | ||
Tālruņu kods | +380 6451 | ||
Mājaslapa |
lis | ||
![]() |
Pirmās apdzīvotās vietas tā sauktajā Mežonīgajā laukā Siverskijdonecas labajā krastā 1753. gadā nodibināja no turku jūga izbēgušie un pārceļojušie serbi, horvāti, bulgāri un valahi, kā pierobežas militāro nometinājumu. 1795. gadā uz šo ciemu zemes tika ierīkota pirmā izpētītā Doņecas akmeņogļu baseina akmeņogļu ieguves šahta, pie kuras izaugušais kalnraču ciemats tika nosaukts pēc netālās Lapsu gravas (Лисячя балка). 1799. gadā pie raktuvēm tika organizēta ogļu koksēšana. Līdz 1802. gadam Lisičanska bija vienīgais Krievijas impērijas akmeņogļu ieguves rajons.[2] 1806. gadā Lisičanskā tika atvērta Ukrainā pirmā kalnu inženieru mācību iestāde. 1879. gadā Lisičanska tika savienota ar dzelzceļa līniju. 1938. gadā tai tika piešķirtas pilsētas tiesības. Donbasa kara laikā 2014. gadā Lisičansku uz dažiem mēnešiem ieņēma prokrieviskie separātisti, bet Ukrainas armija pilsētu atguva. 2022. gada 3. jūlijā pēc smagām kaujām to atkal ieņēma Krievijas karaspēks.