From Wikipedia, the free encyclopedia
Autoritarizmas – diktatūrinė valstybės valdymo forma, kai aukščiausią valdžią turi vienas asmuo, kuris remiasi visišku valdinių paklusnumu.
Svarbiausi autoritarinio valdymo bruožai:
Išlieka kai kurie demokratijos bruožai:
Autoritarinis režimas nebūtinai turi remtis piliečių parama ar nuo jos priklausyti tam, kad išliktų valdžioje. Politiniai lyderiai daugiau remiasi jėga ir prievarta, o ne parama per rinkimus, t. y., vyriausybė nėra atskaitinga savo piliečiams už vykdomą politiką. Piliečiai retais atvejais traukiami į aktyvų dalyvavimą politikoje, jiems dažniausiai priskiriamas pasyvus paklusimas.
Nors autoritarizme politinė valdžia tiesiogiai nepriklauso nuo piliečių, tačiau valdantys režimai dažnai pabrėžia, kad jie valdo tam kad užtikrintų visų arba daugumos interesus ir gintų jų teises. Taigi autoritarinių režimų legitimacija gali būti įvairi ir nesiremti tiesioginiu piliečių palaikymu rinkimu metu.
Autoritarinėse sistemose griežtai kontroliuojama tik politinė sistema, o kai kuriose ir ideologija. Totalitariniai režimai linkę politinėmis priemonėmis kontroliuoti visas visuomenės gyvenimo sritis ir net asmeninius santykius.
Istoriškai autoritarizmas kaip ideologija siejamas su Napoleono Bonaparto valdymo periodu. Napoleonas rėmėsi tautos suvienijimo idėja, tvirtindamas, kad geriausiai ją gebąs įgyvendinti ne parlamentas, bet vienvaldis vadovas.
Autoritarinių politinių sistemų tipologija gali būti įvairi priklausomai nuo pasirinktų skirstymo kriterijų. Įvairūs mokslininkai naudoja tokius kriterijus kaip: išsivystymo lygis (modernios ir tradicinės visuomenės), piliečių dalyvavimo politikoje mastas, ekonominė politika, kultūriniai kriterijai.
R. Dahlas taiko tik politinius kriterijus:
Viena iš autoritarinių režimo tipologijų: