![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/96/%25D0%2593%25D1%2580%25D0%25B5%25D1%2587%25D0%25BD%25D0%25B5%25D0%25B2%25D0%25B0%25D1%258F_%25D0%25BA%25D0%25B0%25D1%2588%25D0%25B0.jpg/640px-%25D0%2593%25D1%2580%25D0%25B5%25D1%2587%25D0%25BD%25D0%25B5%25D0%25B2%25D0%25B0%25D1%258F_%25D0%25BA%25D0%25B0%25D1%2588%25D0%25B0.jpg&w=640&q=50)
Grikių košė
From Wikipedia, the free encyclopedia
Grikių košė – košė gaminama iš grikių kruopų. Dažniausiai pagardinama pakepintais svogūnais, sviestu, druska. Grikiai turi daug amino rūgsčių ir baltymų, todėl jie gali iš dalies atstoti mėsą. Juose taip pat gausu B grupės vitaminų ir vertingų mineralinių medžiagų.
![Thumb image](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/96/%D0%93%D1%80%D0%B5%D1%87%D0%BD%D0%B5%D0%B2%D0%B0%D1%8F_%D0%BA%D0%B0%D1%88%D0%B0.jpg/640px-%D0%93%D1%80%D0%B5%D1%87%D0%BD%D0%B5%D0%B2%D0%B0%D1%8F_%D0%BA%D0%B0%D1%88%D0%B0.jpg)
Lietuviai žodį perėmė iš slavų kalbų. Slavai savo ruožtu šį augalą pavadino graikiškomis kruopomis (pvz., rus. греческая крупа, vėliau tiesiog гречка),[1] kadangi kruopos slavų kraštuose paplito nuo VII a. jas atvežus iš Graikijos ir Bizantijos,[2] nors gali būti, kad ir ir dėl to, jog graikų vienuoliai augino grikius savo vienuolynuose.[3]
Daugiausiai grikių suvartojama Rusijoje, Ukrainoje. Vienam žmogui per metus tenka 15 kg ir 12 kg atitinkamai. Rusijoje sudaro penktadalį suvartojamų javų kiekio.