From Wikipedia, the free encyclopedia
A Yazılıkaya nevű hettita sziklaszentély Hattuszasztól, a hettiták ókori fővárosától kb. 2 km-re található a mai Törökország területén. Nevének jelentése "Feliratos szikla". A területet már az i. e. 3. évezredben is látogatták, domborművekkel való díszítése III. (IV.) Tudhalijasz uralkodása alatt történt. Két helyiségből áll, (A és B jelű), közülük az egyik, a B jelű az uralkodó temetkezési helye lehetett. A másik helyiségben tarthatták a tavaszünnepet, amikor ünnepélyes külsőségek között kérték a természet isteneit, hogy kedvező legyen az időjárás, és jó a termés.
Yazılıkaya | |
Világörökség | |
![]() | |
A sziklaszentély A jelű helyisége | |
Adatok | |
Ország | Törökország |
Világörökség-azonosító | 377-002 |
Típus | Kulturális |
Kritériumok | I, II, III, IV |
Felvétel éve | 1986 |
Elhelyezkedése | |
![]() | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Yazılıkaya témájú médiaállományokat. |
A sziklaszentély mindkét helyiségét a sziklákba vájt lapos domborművekkel díszítették. Az A helyiségben istenek és istennők sorát vésték a sziklába, az egyik sor élén Teszub viharisten, a másikon Hebat napistennő alakja ismerhető fel. Az istenek az őket megkülönböztető jegyeket viselik, (pl. szarvakkal ellátott fejfedő), és nagyobbak a többi alakhoz képest. A főistenségek falával szemben IV. Tudhalijasz ábrázolása látható. IV. Tudhalijasz királyt a B jelű helyiségben is ábrázolták, Szarruma istenség védelme alatt, ezenkívül az egyik főistent Nergalt az Alvilág istenét emberi felsőtesttel de földbe szúrt kard alakjában jelenítették meg.
A yazılıkayai sziklaszentélyben összesen több, mint 70 istenábrázolással díszítették a sziklafalakat.
A hettiták a sziklaszentély bejárata előtt nagyméretű épületkomplexumot emeltek, amelyből napjainkra csak a falak alapzata maradt meg. Az épület falait kőalapra, és a nagyobb szilárdság érdekében farönkökből kialakított keretbe rakott agyagtéglákból emelték. Az épületkomplexum bejárata egy lépcsőkön megközelíthető kapu volt, amely újabb lépcsőkkel megközelíthető sokhelyiséges, egy központi udvar köré kialakított épületbe vezetett. Ezeket a kisméretű helyiségeket valószínűleg a szertartások előkészítésére használták, vagy kevésbé fontos szertartásokat végeztek bennük. Ezután egy újabb lépcsősoron keresztül lehetett a szentély A jelű helyiségébe belépni. A sziklaszentélyben lévő domborművek eredetileg sokkal feltűnőbbek voltak, a frissen elegyengetett szikla színe sokkal világosabb lehetett, mint jelenleg, ez a kisebb, B jelű helyiségben a jobb állapotban megmaradt domborműveken látszik. Feltételezhető, hogy a domborműveket élénk színűre festették, bár festéknyomok nem maradtak fenn. A feltételezést arra alapozzák, hogy majdnem minden ókori kultúrában műalkotásaik díszítésekor kedvelték az élénk színeket.[1] A szentély két helyiségének falait sziklák alkotják, amelyek elérhetik a 12 méteres magasságot is. A kamrák tetejét sosem fedték be.
A szentély nagyobb, A jelű helyisége körülbelül 30 méter hosszú talaját eredetileg kőlapokkal borították. Mészkősziklából álló oldalait horizontálisan a sziklába vésett panelekbe faragott lapos domborművekkel díszítették. Az A jelű helyiségben összesen 63 istenalakot véstek a sziklába, az 1–42. számú alakok jobbra néznek, a 43–44. számú két alak a két főistenség, akik a helyiség hátsó falán találkoznak, a 43–63. számú alakok balra néznek. A bal oldali falon (két alak kivételével) férfi, a jobb oldalin női istenségeket ábrázoltak. Minden alak a bejárattal szemben álló fal felé néz, úgy tűnik, mintha lassan vonulnának a hátsó fal felé. A férfi istenségek oldalán majdnem minden alak rövid szoknyát visel, és magas, csúcsos sisakot. Szandáljuk orra felfelé kunkorodó, az alakok túlnyomó többsége vállára vetett buzogányt vagy kardot tart a kezében. A hegyi istenségeket hosszú szoknyában ábrázolták, számos alak négyszögletesre vágott szakállt visel, némelyikük fülében fülbevaló ismerhető fel. Három istenséget szárnyakkal jelenítettek meg, egy másik istenség feje fölött egy szárnyas napkorong látható. Két ember/bika keveréklény egy növekvő holdszimbólumot tart a feje fölött. A férfialakok mellett látható két nőalak Szauszka isten szolgálólányai, ők mögötte haladnak a felvonulásban. A jobb oldali falon lévő istennőalakok nagyon hasonlítanak egymáshoz, alig mutatnak egyedi jellegzetességeket. Minden istennőalak hosszú orrú cipőt, hosszú szoknyát, széles övet, blúzt, kendőt vagy köpenyt és magas fejdíszt visel. Hosszú hajfonatuk derékig ér, ökölbe szorított jobb kezüket kinyújtják, bal kezüket állukhoz emelik. Alakjukat profilból ábrázolták, egyenesen előre néznek. Ellentétben velük, a férfialakok felsőtestét mindig szemből ábrázolták, ez a megkülönböztetés általában jellemző a hettita domborműszobrászatra. A hátsó falon látható jelenet a két főisten, a viharisten Teszub (Tarhuntasz) és Hebat anyaistennő találkozását jeleníti meg. A szakállas istenalak két hegyi isten vállán áll, kezében nagyméretű buzogányt tart. A napistennő hosszú szoknyát és magas fejdíszt visel. Számos alak arca vagy kinyújtott keze fölé lúviai hieroglifákkal bevésték nevüket a sziklába. A legfelső hieroglifa minden esetben az „isten” hieroglifa, ami egy horizontálisan ábrázolt ovális alakú szimbólum, középen egy függőleges vonallal. A nevek egy jelentős részét eddig nem tudták azonosítani, a megfejtett feliratok az istenségek hurri nyelven írt nevei. Az i. e. 14. és 13. században a kelet-anatóliai és észak-mezopotámiai hurri kultúra nagymértékben hatott a hettitákra, pl. számos királynőjük hurri származású volt. A domborművek alatt helyenként padszerű kiemelkedéseket hagytak a sziklák felületén, ide valószínűleg áldozati ajándékokat helyeztek el. A 25–33. számú alakok alatt lévő kiemelkedést három négyszögletes bemélyedés tagolja, ezekben valószínűleg tömjént égettek, vagy kultusztárgyakat tartottak.
A sziklaszentély legnagyobb méretű domborműve III. (IV.) Tudhalijasz hettita uralkodót ábrázolja (64. számú dombormű). Az A jelű helyiség jobb oldali falának elején látható, az istennők felvonulása mögött, szemben a két főisten találkozását ábrázoló domborművel. Az uralkodó így tiszteletteljes távolságban van az istenektől, mégis a közelükben foglal helyet. A király ezen ábrázolásán alapul az a feltételezés, hogy a szentély végső kialakítása az ő idejében történt, az i. e. 13. század közepén. A dombormű egy természetes mészlerakódásnak köszönhetően a többinél jobb állapotban maradt meg. Az év legnagyobb részében árnyékban van, csak júniusban éri délutánonként egy rövid ideig közvetlen napfény. A király alakja nagyon hasonlít a 34. számú napisten alakjához. Hosszú köpenyt, csúcsos orrú cipőt és lekerekített sisakot visel. Bal kezében pálcát tart, amelynek alsó vége felfelé csavarodik, köpenye alatt egy csatabárd részlete látható. Az alak két, hegyeket jelképező, lekerekített és pikkelyszerű díszítésekkel ellátott kődarabon áll. Az uralkodó kinyújtott jobb karja fölé luvi hieroglifákkal vésték a falba nevét és címeit. A hieroglifa-csoport alján a neve látható „tu” (egy fekvő csizmaszerű szimbólum, ), mellette kétoldalt a király címe „labarna” (tőr egy nyíló virág fölött), majd az egészet a „nagy király” szimbóluma (egy kúp egy csigavonal alatt,
) foglalja keretbe. A hieroglifák fölött egy szárnyas napkorong látható.
A helyiség bejáratánál található 65. és 66. számú alak nagyon rossz állapotban maradt meg. Egy csúcsos sapkát viselő férfialak ül egy magas fejdíszt hordó nőalakkal szemben. Közöttük asztal vagy egy áldozati oltár található. A figurák fölé vésett hieroglifákból csak az „isten” hieroglifák maradtak meg, így az alakokat nem tudták azonosítani.
A B jelű helyiség körülbelül 18 méter hosszú, északi oldalán 4 méter, déli oldalán 2,5 méter széles. Oldalsó falait nem egyengették el, meghagyták természetes formájában. A B helyiség domborművei az A helyiségben találhatóknál sokkal jobb állapotban maradtak meg, ennek oka, hogy a 19. század közepéig a kamrát félig törmelék borította. Szűk bejáratánál két szárnyas, oroszlánfejű démont véstek a sziklába (67 és 68. számú domborművek). Az alakokat fenyegetően felemelt karral ábrázolták, ez olyan hatást kelt, mintha a bejáratot őriznék. Feltételezhető, hogy a kamra III. (IV.) Tudhalijasz hettita uralkodó temetkezési helye volt.[5] Fia, II. Szuppiluliumasz egy szobrot állíttatott apja emlékére, a kamra bejáratánál található mészkőtömb a szobor talapzata lehetett. A bejárattól jobbra az alvilág tizenkét istenének az alakját faragták a sziklába (69–80. számú domborművek). A figurák nagyon hasonlítanak az A jelű helyiségben található tizenkét alvilági istenalakra. Inget, széles övet, rövid szoknyát és csúcsos orrú cipőt hordanak. Jobb kezükben vállukra vetett kardot tartanak, magas csúcsos sisakjuk isteni származásukra utal.
Ez a kamra Szarruma isten ikonográfiájának legteljesebb ismert bemutatója. A domborművön az istenség előrelép, karja alatt III. Tudhalijasz királlyal. Szarruma istent (III. Tudhalijasz patrónusát) úgy ábrázolják, mintha kísérné valahová az uralkodót, feltételezhetően halála után a túlvilágra. Az uralkodó ugyanolyan hosszú, alsó végén felfelé csavarodó botot tart a kezében, mint az A helyiségben a 64. számú ábrázolásán, öltözéke is hasonló, hosszú köpenyt, lekerekített sisakot, és csúcsos orrú cipőt visel. Szarrumma egy fejjel magasabb alakja rövid szoknyát, széles övet hord, hosszú haja a háta közepéig ér. Mindkét figura köpenye mögött egy rövid kard markolatának részlete látható. Szarrumma bal karjával átöleli a királyt és megragadja annak felemelt jobb csuklóját. Az istenalak magas, szarvakkal ellátott sisakja (a szarvkorona és a sisakkorona egyesítése) mellett a király nevét és címeit felsoroló hieroglifákat véstek a sziklába. Ez a hieroglifa-csoport nem teljesen ugyanaz, mint amit az A helyiségben ábrázoltak. A jobb szélén megjelenik egy „hős” szimbólum (), és az A helyiségben a hieroglifa-csoport közepén ábrázolt hegyi istenség alakja helyett itt csak a szimbóluma látható.[6]
Ez a rendkívül ritka megjelenítésű istenalak egy szarvakkal ellátott sisakot viselő, emberfejű, földbeszúrt kardot ábrázoló dombormű. Fülében fülbevalót visel, hosszú, kibontott haja a nyakába hullik. Karjait és vállait két oldalra néző oroszlánfigura helyettesíti. A kard markolata két függőlegesen álló oroszlánábrázolás, az oroszlánok fogukat vicsorítják, és úgy tűnik, mintha a föld felé tartanának. Alattuk a kard pengéjét függőleges sávokkal tagolták, a kard hegye nem látható. Ezen a ponton valószínűleg egy pódiumot állítottak fel a szikla mellé.
Ez a hieroglifa-csoport nagymértékben hasonlít az A helyiségben látható (64. számú dombormű) királyi név- és címábrázoláshoz. Egy szárnyas napkorong alatt alul, középen a király neve látható „tu”, fölötte egy szakállas, rakott szoknyát és csúcsos sisakot viselő, felemelt kezében buzogányt tartó hegyi istenséget ábrázoló alak. Az istenalak jobb és bal oldalán következik a „labarna” szimbólum, és végül a hieroglifa-csoport jobb és bal szélén a „nagy király” szimbóluma. A feltételezések szerint az uralkodó nevét és címét azért vésték itt újra a sziklába, hogy azonosítsa a királynak a kamrában felállított kultuszszobrát.[7]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.