From Wikipedia, the free encyclopedia
I. Balduin flamand gróf (837/840[1] – 879. január 2.), (holland: Boudewijn I van Vlaanderen, angol: Baldwin I of Flanders, francia: Baudouin Ier de Flandre) becenevén a „Vaskarú” Balduin, Flandria első grófja volt. Születési éve és születési helye ismeretlen, a legelső említése 862-ből származik, amikor megszöktette későbbi feleségét, Judit frank hercegnőt. 870-től haláláig a genti Saint-Pierre de Gand apátság világi apátja volt.
I. Balduin flamand gróf | |
![]() | |
Kopasz Károly frank király grófi címet adományoz Vaskarú Balduinnak. Forrás: Aegidius of Roya, Compendium historiae universalis | |
Ragadványneve | Baldwinus, Balduiunus, Vaskarú Balduin (holland: Boudewijn I "met de IJzeren Arm" van Vlaanderen, francia: Baudouin I "Bras-de-Fer" de Flandre, angol: Baldwin I "the Iron Arm" of Flanders' |
Flamand grófság | |
I. Balduin | |
Uralkodási ideje | |
863 – 879 | |
Utódja | II. Balduin flamand gróf |
Életrajzi adatok | |
Uralkodóház | Flandria-ház |
Született | kb. 837/840 nem ismert |
Elhunyt | 879. január 2. (kb. 39–42 évesen) Auxerre |
Nyughelye | Gent, Szt. Péter-apátság |
Édesapja | Odoacer vagy Audacer |
Házastársa | Martell Judit Karoling-házi hercegnő |
Gyermekei | Balduin Raoul cambrai gróf |
Forrás: Charles Cawley: Medieval Lands | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz I. Balduin flamand gróf témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Balduin apja egyes állítások szerint (ld. lent) a frank királyok erdőmestere, Audacer (vagy Odoscer, Duoacre) volt.[2] Az apa neve feltehetően hiteles, de a származásra vonatkozó legendák valószínűleg nem megalapozottak. Anyja ismeretlen.
862-ben Balduin megszöktette (más források szerint elrabolta[3]) II. Kopasz Károly francia király lányát és Nagy Károly unokáját, Martell Juditot (844–870). Juditot korábban már házasságra kényszerítette apja, előbb Ethelwulf, majd annak halála után fia, Ethelbald wessexi királlyal. Ethelbald halálát követően Judit visszatért a frank királyságba és a Senlis-i apátságba vonult vissza. Innen szöktette meg Balduin és együtt Lotaringiába menekültek. Mivel Károly nem adott engedélyt az újabb házasságra, előbb megpróbálta Balduint elfogatni, majd később elérte, hogy az egyház mindkettőjüket kiközösítse.[4]
Ezután Balduin és Judit Rómába zarándokolt, ahol I. Miklós pápa segítségét és közbenjárását kérték. Amikor a pápa áldását adta frigyükre, Károly is kénytelen volt beleegyezni a házasságba és 863-ban Auxerre városában összeházasodtak.[5]
Balduint apósa előbb Ternois, majd feltehetően 864-ben Flandria márkijának nevezte ki. A márki címet ekkor a frank királyságok határait védelmező nemes urak kapták, erre utal a szó eredete is (Markgraaf, azaz határgróf, őrgróf). Feltehetően hasznot húzott a korábbi gróf, Ingelram elűzéséből is, aki 870 és 875 között vesztette el flandriai birtokait (Balduin és Ingelram viszonyáról ld. lent).[6] Mindenesetre a nyugat-frank birodalom felbomlásának idejében a legfontosabb tényező a nemes urak pozíciójának kialakításában és fenntartásában a katonai sikeresség volt: Európa nyugati részén állandó fenyegetést jelentettek a viking támadások, illetve idővel a Frank birodalom utódállamai, a számos trónkövetelő közötti harcok. A katonailag sikeres parancsnokok, mint Balduin, házasság, a király elismerése és tetteik által nyerték el uralmuk jogalapját.[7]
Balduin a király egyik leghűségesebb támogatója lett, és szerepet játszott a viking betörések elhárításában (akik ekkoriban a Szajna folyó torkolatvidékét fosztogatták). Feltehetően a viking támadások elleni védelem céljából építtette a genti és a bruggei kastályokat.[8] Károly király egyik oklevele említi a genti Saint-Pierre de Gand apátság apátját ("vir venerabilis Balduinus"),[9] aki minden valószínűség szerint azonos Balduinnal, aki világi személy létére viselte ezt a tisztséget. 871-ben Balduint a király, Gauzlin apáttal együtt, követségbe küldte, hogy lázadó fiával, Carolmannal tárgyaljanak.[10]
A korabeli források szerint Balduin 879-ben halt meg, de halálának helye és körülményei nem ismertek.[11] A korabeli Annales Vedastini szerint a Saint-Bertin apátságban temették el, bár a későbbi Annales Blandinienses szerint a Saint-Pierre de Gand apátságban nyugszik.[12]
A "Vaskarú" melléknév legelőször Wimann ( - 1192) munkáiban tűnik fel, aki ereje és bátorsága miatt adta neki ezt a nevet.[13]
Balduin házasságából feltehetően három fiúgyermek született:
Balduin származására vonatkozóan egyik korabeli forrás sem tartalmaz pontos információkat, azonban a 13. század végére egy meglehetősen jól kidolgozott, de ennek ellenére téves, családtörténet állt a flamand grófok rendelkezésére. A legenda alapján a gróf őse egy bizonyos Lidéric volt, aki Flandria első erdőmestere volt. A középkorban a cím egy terület királyi helytartóit illette meg. Fia, Ingelram, majd unokája Audacer (v. Odoacer) és dédunokája Balduin követte ebben a pozícióban, aki aztán a fent leírt módon megkapta a Flandria grófja címet.
Bár a 13. századtól kezdve ezt a történetet széles körben terjesztették és hitelességét elfogadták, a mai kutatások alapján kimutatható, hogy bár mind Lidéric, mint Ingelram valós személyek voltak, Balduin nem tőlük származik. A korabeli és későbbi források összevetése alapján megállapítható:[19]
A legenda első változata a Genealogiae Comitum Flandriae néven ismert műben bukkan fel, amely kilenc, római számozású részből áll és a 10-14. sz. között keletkezett. A két legkorábbi, 10. sz.-ból származó rész, semmilyen információt nem ad I. Balduin származásáról,[20] bár szerzője, Witger legnkább a harmadik flamand gróf, I. Arnulf származását és a Karoling-házhoz fűződő kapcsolatait emelte ki.
Balduin származására, illetve a Lidéricre vonatkozó legelső említés a Genealogia comitum Flandriae Bertiniana[21]-ból származik, amely szerint „Lidricus, Harlebeck grófja, nemzette Ingelrannust, aki nemzette Audacrust, aki később Vaskarú Balduin apja lett, akinek Judittól született Károly fia.”[22] Ez a változat II. Robert uralkodása alatt íródott, de maga a történet feltehetően V. Balduin idejében keletkezett.
A grófra vonatkozóan a következő bejegyzéseket lehet találni a korabeli krónikákban:
Bár az Annales Elmarenses-t a 14. sz. közepén állították össze, de jórészt az Annales Blandinienses 10. sz.-ra datált, mára elveszett kiadására épült és megbízható forrásnak számít. Az Annales Formosolenses kronológiája meglehetősen pontatlan,[26] ezért a gróf halálának évét meglehetősen pontossággal 836-ra tehetjük.
Lidéric minden bizonnyal egy helyi nemesúr volt, aki jelentős szerepet töltött be a genti Saint-Pierre de Gand apátság életében is, ezért is örökítették meg halálát az apátság évkönyvei. Később számos legenda örökítette meg életét és cselekedeteit, de nagy valószínűséggel ezek egyike sem tényeken alapul.
Az Ingelramra vonatkozó fenti bejegyzés az Annales Elmarenses-ből a 14. sz. közepéből származik, amikor a flamand grófok életére vonatkozó legenda már meglehetősen elterjedt volt. Ezen felül Ingelramot csak az Annales Blandinienses krónikája említi:
A 875-ös bejegyzéssel szinte megegyező, de részletesebb leírás található az Annales Bertiniani-ben: “Hludovicus vero, persuadente Engilramno, quondam Caroli regis camerario et domestico, suasione Richildis reginae ab honoribus deiecto et a sua familiaritate abiecto, cum hoste et filio aequivico suo Hludowico usque ad Attiniacum venit. … Quod non adtenderunt, sed ex sua parte regnum Karoli pessumdantes, hostili more devastaverunt.”[28]
Ingelram feleségére és leszármazottaira vonatkozóan Regino krónikája szolgáltat adatokat 883-ból: "Hoc etiam tempore idem Hugo Wicbertum comitem, qui ab ineunte aetate sibi faverat, interfecit; paucis dehinc interpositis diebus, Bernarium, nobilem virum sibique fidelissimum, dolo trucidari iussit, pulchritudine illius captus uxoris, quam absque momento sibi in matrimonium iungit. Vocabatur autem mulier Friderada, quae antequam Bernario sociaretur, copulata fuerat Engilramno potenti viro, ex quo filiam peperit, quam postmodum Richwinus comes in coniugium accepit, quam etiam propter stuprum commissum idem comes decollari iussit.". Fordítás: (883-ban) Hugo (II. Lotár király fia) elrendelte egy bizonyos Bernarius nevű nemesúr meggyilkolását, hogy annak halála után feleségül vegye özvegyét Frideradát. Bernarius előtt Friderada Ingelram gróf felesége volt és lányuk született, aki később Ricuin gróf felesége lett.[29]
Audacer vagy Odoacer neve a Balduinnal kapcsolatos bejegyzésekben tűnik fel az Annales Blandinienses-ben és más krónikákban.
Lidéric és Ingelrammal ellentétben, akiket a legkorábbi források nem kapcsoltak össze Balduinnal és a 11. sz.-ig nem is említik együtt őket, Audacer neve már a legkorábbi forrásokban feltűnik, mint Balduin apja. Ezen az egy információn kívül semmi más nem maradt fenn életéről, státuszáról vagy foglalkozásáról.
A 12. sz.-ban Lambert, a Szt. Omer-i apátság szerzetese a flamand grófok történetét már így kezdi: „Az Úr 792-ik évében, amikor Nagy Károly uralkodott a frankok felett, Lidéric gróf Flandriába jött és a tartomány lakatlannak, földját műveletlennek, erdőséggel borítva találta, és elfoglalta. Utódja Ingelram gróf volt…[33]
A történet másik részlete, miszerint Balduin ősei a frank királyok erdőmesterei voltak, Thielrode-i János krónikájában tűnt fel először, aki 1294-ben, tehát jóval a gróf élete után a következőket írta: „Flandria Balduin idejében lett grófság és Balduin volt az első gróf. Ősei a frank király szolgálatában álló erdőmesterek voltak, ahogyan azt a frankok krónikája írja. Lidricus és Audacer kapott engedélyt Heinardus-tól, a Szt. Bavo apátjától, hogy a Heinarstriist nevű erdőségben vadásszon, azzal a feltétellel, hogy az elejtett vadak tizedét beszolgáltatja az apátnak és utódainak."[34]
Az itt említett Heinardus minden bizonnyal azonos Einharddal, Nagy Károly életrajzírójával, aki 814/5-től 840. március 12-én bekövetkezett haláláig a genti Saint-Bavo de Gand apátja volt. A történet alapján Lidéric és Audacer kortársak lehettek, ami ismételten kétségbe vonja, hogy Lidéric a flamand grófok őse legyen.
Lidéric származására egy érdekes történetet örökített meg a 14. sz.-i Ypres-i János krónikája: “Amikor a hispániai szaracénok Eudes (aquitániai király) parancsára megjelentek, egy bizonyos királyi vérből származó fiatal keresztes lovag, a portugáliai Lisszabon városából, Lidéric nevű, aki elfordult szüleitől, akik az ország többi lakosával együtt a hitetlen Mohammed törvényét követik, Martell Károlyhoz és Gerard De Roussillon-hoz ment, hogy elnyerje a keresztség szentségét és Isten segítségével a keresztény hitet szolgálja és Károly alatt harcol. És kedves lett ő Károlynak és végig hűen szolgálta élete során, éppúgy, mint fiat, Pipint, aki király volt utána. Ezt követően Nagy Károly Flandria földjét adományozta neki. Tőle származnak aztán Flandria összes többi grófjai. Ő (Lidéric) a már említett Gerard de Roussillon lányát vette feleségül, akitől fia született, Ingelram, becsületes és bölcs lovag, utóda Flandria trónján."[35]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.