Tonalitás (zene)
zene / From Wikipedia, the free encyclopedia
Tonalitás azt jelenti, hogy a dallam minden egyes hangja „egy bizonyos hanghoz”, az alaphanghoz tartozik, vele rendkívül szoros kapcsolatban áll. Ez a kapcsolat olyan erős, hogy bárhol jár a dallam egy bizonyos hangja, azt az alaphanghoz tartozónak érezzük.
Ez a szócikk nem tünteti fel a független forrásokat, amelyeket felhasználtak a készítése során. Emiatt nem tudjuk közvetlenül ellenőrizni, hogy a szócikkben szereplő állítások helytállóak-e. Segíts megbízható forrásokat találni az állításokhoz! Lásd még: A Wikipédia nem az első közlés helye. |
Egy hasonlattal élve: A tonalitás olyan erő, mint amit a Naprendszerünkben a Nap vonzereje fejt ki a rendszerbe tartozó bolygók irányában.
Az alaphang mindig a dúr- illetve a moll skála kezdő hangja; a tonalitás pedig kizárólag ezekben a hangrendszerekben érvényes.
Egyszerűen kifejezve: tonalitás = alaphangra való törekvés.
A zenedarab hangnemét a kottában általában előjegyzés jelzi.
![]() |
Ez a zenei tárgyú lap egyelőre csonk (erősen hiányos). Segíts te is, hogy igazi szócikk lehessen belőle! |