From Wikipedia, the free encyclopedia
A toll olyan íróeszköz, amely a tintának az írófelületre (leggyakrabban papírra) való felhordására alkalmas írás vagy rajzolás útján. A történelem során az emberek nádból, ill. madártollból készült íróeszközöket használtak: íráskor a tollhegyet tintába mártogatták. A toll ma is használatban lévő típusai közé tartozik a golyóstoll, a töltőtoll, a filctoll és a rollertoll.
Az ókori egyiptomiak fejlesztették ki a papirusztekercsekre való írást, miközben íróeszközként nádból, kákából és gyékényből készült tollakat használtak. Steven Roger Fischer Az írás története című könyve szerint a szakkarai ásatások során feltárt leletek arról tanúskodnak, hogy már Kr. e. 3000-től az egyiptomiak pergament és nádtollat használtak az íráshoz. A nádból készült tollakat még a középkorban is gyakran használták, szerepét azonban a 7. századtól kezdve fokozatosan átvette a lúdtoll. Az általában, ma már bambuszból készült nádtollakkal Pakisztán egyes részein még mindig használatosak.
A lúdtollat elsőként a júdeai Kumránban használták a héber nyelvű Holt-tengeri tekercsek írásakor Kr. e. 100 körül. A Római Birodalom bukása után az európaiak számára bonyolulttá vált a tollkészítéshez megfelelő nád beszerzése, ezért kezdtek lúdtollat használni. Sevillai Szent Izidor írásaiból is következtethetünk a lúdtoll használatának elterjedésére. A lúdtoll a 18. században még mindig a legfontosabb íróeszköznek számított.
Az első fémből (rézből) készült tollhegy az i. sz. 79-ben vulkánkitörés során elpusztult Pompeji városának romjai közül került elő. Samuel Pepys 1663. augusztusi naplójában szintén utal egy fémből készült toll alkalmazásának lehetőségére. Újonnan feltalált fémtollakat említ a The Times 1792-es száma is. A fémből készült tollat végül 1803-ban szabadalmaztatták, de ipari termelése a manufaktúrákban - köszönhetően Bryan Donkinnak - csak 1811-ben kezdődött meg Angliában. A fémtollak és tollhegyek minősége fokozatosan egyre jobb lett, és használatuk széles körben elterjedt.
Az első olyan toll, amely a tintát már a belsejében található tartályban tárolta, az i. sz. 10. században volt használatos, Egyiptom akkori kalifájának az udvarában. A toll minden valószínűség szerint egyfajta töltőtoll volt, felépítését illetően azonban nem maradtak fenn utalások. A második, tartállyal rendelkező tollal kapcsolatos történelmi említés 1636-ból származik Daniel Schwenternek, a német feltalálónak a Deliciae Physico-Mathematicae című munkájából. Találmánya két lúdtollból készült, amelyeket egymásba csúsztatott, és közülük a belső tartályként funkcionált. Angliában 1809-ben Barthalomew Folsché lett a tintatartállyal rendelkező toll szabadalma.
A töltőtoll ma ismert formáját egy párizsi diák, Petrache Poenaru találta fel 1827-ben. A francia töltőtollipar később, az 1850-es években virágzott.
1938-ban Bíró László, magyar újságíró feltalált egy olyan íróeszközt, amelyben a tollhegy végén egy apró golyó forgott szabadon és vitte fel a toll belsejében tárolt tintát a papírra. Ez az íróeszköz a golyóstoll volt. Találmányát Bíró 1938. június 15-én szabadalmaztatta. 1940-ben a zsidótörvények elől Argentínába menekült, ahol megalapította első, golyóstollak gyártására szakosodott cégét. A golyóstollak már 1943-ban forgalomba kerültek. Az első radírozható golyóstollak 1979-ben jelentek meg.
Slavoljub Eduard Penkala, a lengyel és holland gyökerekkel rendelkező osztrák–magyar mérnök, továbbfejlesztette a mechanikus ceruzát; az ő nevéhez fűződik az első szilárd halmazállapotú tintát tartalmazó töltőtoll is. Az általa alapított zágrábi ceruzagyár még ma is működik.
A filctollat az 1960-as években a japán Yukijo Horie találta fel. A filctollhoz hasonló szövegkiemelő csak az utóbbi években vált népszerűvé.
A rollertoll (vagy zselés toll) az 1970-es években jelent meg. Szerkezetét tekintve tartalmaz egy mozgatható golyót, belsejét pedig folyékony tinta tölti ki.
Habár a személyi számítógép és a billentyűzet használata egyre inkább teret nyert mindennapi életünkben, a toll még mindig a hétköznapok legfontosabb íróeszköze maradt.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.