From Wikipedia, the free encyclopedia
A Szojuz–23 (7K-T/A9) (oroszul: Союз 23) szovjet háromszemélyes, kétszemélyessé átalakított szkafanderes személyszállító, szabványos rendszerben épített Szojuz űrhajó. Az űrhajó vitte volna a harmadik legénységet a Szaljut–5 űrállomásra.
Szojuz–23 | |
Szaljut-program | |
Repülésadatok | |
Ország | Szovjetunió |
Űrügynökség | Szovjet űrprogram |
Hívójel | Radon (Радон) |
Hordozórakéta | R7 |
NSSDC ID | 1976-100A |
A repülés paraméterei | |
Start | 1976. október 14. 17:39:18 UTC |
Starthely | Bajkonuri űrrepülőtér, 1. indítóállás |
Keringések száma | 32 |
Leszállás | |
ideje | 1976. október 16. 17:45:53 UTC |
helye | Tengiz tó |
Időtartam | 2 nap 0 óra 6 perc 35 mp |
Űrhajó tömege | 6760 kg |
Pálya | |
Pályamagasság | |
Föld körül | 239 / 269 km |
Pályahajlás | |
Föld körül | 51,6° |
Periódus | |
Föld körül | 89,5 perc |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Szojuz–23 témájú médiaállományokat. |
A küldetést 14 naposra tervezték, de több technikai probléma miatt félbeszakították a program végrehajtását.
Központi tervező iroda CKBEM[1] (OKB-1, ОКБ-1), most OAO RKK Energiya im. SP Korolev.[2] Az űrhajót kis átalakítással emberes programra, teherszállításra és mentésre (leszállásra) tervezték.
1976. október 14-én a bajkonuri űrrepülőtér indítóállomásról egy Szojuz hordozórakéta (11А511U) juttatta Föld körüli, közeli körpályára. Az orbitális egység pályája 89,5 perc, 51,6 fok hajlásszögű, elliptikus pálya-perigeuma 239 kilométer, apogeuma 269 kilométer volt. Hasznos tömege 6760 kilogramm. Szerkezeti felépítését tekintve megegyezik aSzojuz–14 napelemtáblák nélküli változatával. Összesen 2 napot, 6 percet töltött a világűrben, 32 alkalommal kerülte meg a Földet.
A felszálláskor olyan erős volt a szél, hogy majdnem működésbe lépett a fellövést félbeszakító automatika. Az elért keringési pálya magassága alacsonyabb volt a tervezettnél. Erőteljes űzemanyag-fogyasztás felhasználásával hajtottak végre pályamódosítást. Ráadásul elromlott a megközelítéshez szükséges radar elektronikája, ami meghiúsította az automatikus dokkolást.
Október 16-án belépett a légkörbe, a leszállás hagyományos módon – ejtőernyős leereszkedés – történt. A szovjet űrkutatás történetének eddigi egyetlen vízre szállását hajtotta végre.
Az űrhajó nem rendelkezett napelemekkel, csak akkumulátorokkal, az újonc űrhajósok minden nélkülözhető energiafogyasztót kikapcsoltak, és a hideg kabinban, szkafanderbe öltözve várták, hogy az űrhajó kedvező pozícióban érkezzen a leszálláshoz. A fékezőrakéták rendben működtek, de a leszállás körzetében az erős szél eltérítette a leszállókabint, ami Celinográdtól 121 km-rel délnyugatra érkezett meg a Tengiz-tó jegére, ami beszakadt alatta. A külső hőmérséklet -22 °C, a levegő ködös volt. A kabin hőmérséklete rohamosan csökkent. A mentést hátráltatta, hogy éjszaka volt és nem állt rendelkezésre megfelelő eszköz a kabin kiemelésére, amit csak másnap reggel tudtak megtenni. A tó sekély volt, így a kabin nem süllyedt el, a nyomáskiegyenlítő szelepen pedig friss levegő tudott beáramlani.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.