From Wikipedia, the free encyclopedia
A mexikói drogháború egy jelenleg is tartó fegyveres konfliktus, mely a drogkartellek és a kormány erői között folyik Mexikóban. Az ország egyes részein a kartellek gyakorlatilag felülmúlják az állam hatalmát.[11] A kormány a drogkereskedelem irányítói közül kulcsembereket tartóztatott le, ezért a kartellek időnként szétbomlanak vagy vezetők nélkül maradnak. A bandák között erőszakos harc folyik, hogy ki veszi át a helyüket.
Mexikói drogháború | |||
![]() | |||
Csapatok összecsapás után Apatzingánban (Michoacán állam) | |||
Dátum | 2006. december 11. – | ||
Helyszín | ![]() | ||
Casus belli | illegális drogkereskedelem | ||
Eredmény | jelenleg is tartó háború | ||
Harcoló felek | |||
| |||
Parancsnokok | |||
| |||
Haderők | |||
| |||
Veszteségek | |||
összesen: 19,694 halott (2010.áprilisáig)[6][7] 486 halott (2006.dec.) 2477 halott (2007)[8] 6290 halott (2008)[9] 6295 halott (2009) 3141 halott (2010)[10] | |||
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Mexikói drogháború témájú médiaállományokat. |
2011-ben a mexikói fegyveres erők 50 ezer tagja és a mexikói szövetségi rendőrség 35 ezer tagja harcolt a mexikói drogkartellek és félkatonai egységeik becslések szerint 300 ezer tagja ellen. Az állam többször ért el sikereket, különösen a vezetők letartóztatása révén. A drogkartellek utódai azonban folytatták a drogüzletet és az erőszakot.[11]
A drogháború egyik fő oka az illegális kábítószerekből származó igen jövedelmező bevétel.[12][13] A latin-amerikai szegénység és nagy munkanélküliség arra ösztönöz sok mexikóit és egyben spanyolul beszélő külföldit, hogy a nagy bevételű bűnszervezeteknek dolgozzanak.
A fő kokain- és más illegális drogszállítmányok útvonala Kolumbiából, továbbá Ázsiából Mexikón át az Amerikai Egyesült Államokba vezet.[14] A kartellek a legjobb kábítószer-útvonalakért, területekért és piacokért küzdenek.[15]
Ezek a kartellek modern fegyvereket használnak, többek közt félautomata rohampuskákat, mint az AR-15-t és a Kalasnyikov tervezte AKM variánsait, kézigránátokat, melyeket az USA-ból csempésztek Mexikóba.
A háborúzó kartelleket rendkívüli gátlástalanság, erőszakosság és kegyetlenség jellemez. Tekintet nélkül a civil lakosságra folytatják harcukat, s az öldöklésnek a fő szenvedő alanyai a polgári lakosság, akikre a kartellek emberei gyakran ok nélkül rátámadnak. Számos embere a kartelleknek drogfogyasztó, amelynek tulajdonítható ok nélküli erőszakosságuk minden tőlük idegen egyénre. Mára több, a drogkereskedelem által súlyosan érintett területeken a civil lakosság önvédelmi csoportokat (spanyolul: autodefensa comunitaria) hozott létre.[16]
Hagyományosan kolumbiai kartellek üzérkedtek a kokainnal. Az 1980-as és a korai 1990-es években a kolumbiai Pablo Escobar volt a fő kokainexportőr. Amikor a büntetőszankciók felerősödtek Dél-Floridában és a Karib-térségben, a kolumbiai drogkartellek társulásokat alapítottak mexikói üzérekkel.
2020-ig becslések szerint 300 ezer ember halt meg a drogháborúhoz köthető gyilkosságokban,[17][18] 2024-re csaknem 450 ezer ember.[19]
Év | Szám |
---|---|
2007 | 2.826 – 12.484 |
2008 | 6.837 – 14.595 |
2009 | 9.724[21] – 17.882 |
2010 | 15.273[22] – 22.943 |
2011 | 12.903 – 25.353 |
2012 | 18.061 – 24.115 |
2013 | 10.094 – 20.337 |
2014 | 7.993 – 17.366 |
2015 | 8.423 – 17.889 |
2016 | 10.967 – 22.567 |
2017 | 12.500 – 25.339[23] |
2018 | 29.000[24] – 36.000[25][26][27] |
2019 | 34.600[28][29] – 35.000[28][30] |
2020 | 34.515[29] |
2021 | 33.410[31] |
2022 | 31.936[13] |