1881 elején Locomotiv-Fabriksunternehmung Krauß und Comp. engedélyt kapott a cs. k. Kereskedelmi Minisztériumtól egy a bécsi Linienwalltól(wd)Hietzing, Lainz(wd), Speising(wd), Mauer(wd), Liesing, Kalksburg(wd), Rodaun(wd), Perchtoldsdorf, Brunn am Gebirge, Maria Enzersdorf, Mödling, Vorderbrühl útvonalon Hinterbrühlbe vezető normál nyomtávú helyi érdekű vasút technikai előmunkálatainak megkezdésére.[2]
Krauss konkurense, a Déli Vasúttársaság fellebbezést nyújtott be Mödling állomással kapcsolatban, ahova a helyi érdekű vasút kapcsolatát a Déli Vasút Bécs–Trieszt vonalához tervezték. (Az érintettek a fenti megoldást támogatták továbbra is, így végül a Déli Vasút a Rodaun–Kaltenleutgeben szakaszt kapta meg. Lásd: Kaltenleutgebener Bahn.)
1882 elején a Déli Vasút tárgyalt a Siemens & Halske céggel vasúti elektromos alkatrészek szállításáról. A megállapodásra 1882. március elején került sor, és az üzem ugyanezen év július 15-én indult meg. Valójában a Siemens & Halskének 1883 nyaráig volt ideje felkészülni az áramfejlesztők gyártására;[m 1] az öt motorkocsi, továbbá a cső felsővezeték elemeinek szállítására, melynek szerelésében a Siemens & Halske egy mérnöke segített.[3]
Útvonal és állomások/megállóhelyek 1883/85-ben, valamint az 1935-ös bezáráskorEgy felsővezeték váltó másolata a Frankfurti Közlekedési MúzeumbanPályatérkép 1888-bólMenetrend a fennállás első négy évéből (1883-1886)Vonat Klausenben 1900 utánA 25 pályaszámú motorkocsi 1925-ben úton Mödling Klausen állomásra
Az eredetileg tervezett nyolc, percenként 1000 fordulatú gép helyett négy generátort választottak 400/perc fordulattal. Kompaundtekercselésűek voltak keresztkapcsolóval, 450 Vfeszültséget szolgáltattak 18 A áramerősséggel. A motorok maximális teljesítménye 12,5 LE volt. A hajtás fogaskerekeken és előtéttengelyen át történt. A kocsik súlya 4 t volt, az utasok száma 30, a haladási sebesség 15 km/h - Lásd: Thomälen: Elektrische Bahnen, S.57.
Ignaz Konta: Geschichte der Eisenbahnen Oesterreichs vom Jahre 1867 bis zur Gegenwart. In: (Karl Prochaska): Geschichte der Eisenbahnen der österreichisch-ungarischen Monarchie. (Prachtausgabe). Band 1,2., Wien 1898, OBV, S.294.
Ez a szócikk részben vagy egészben a Lokalbahn Mödling–Hinterbrühl című német Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Ad(olf) Thomälen: Elektrische Bahnen. Ihre Entwicklung bei der Gesellschaft Siemens & Halske im Zeitraum 1878 bis 1884. In: Conrad Matschoss (Hrsg.): Beiträge zur Geschichte der Technik und Industrie. Band11. Springer, Berlin 1921, ZDB-ID 2238668-3, S.39–62.– Volltext online.
Manfred Hohn, Dieter Stanfel, Hellmuth R. Figlhuber: Mödling–Hinterbrühl. Die erste elektrische Bahn Europas für Dauerbetrieb. Verlag Slezak, Wien 1983, ISBN3-85416-079-8.
Hellmuth R. Figlhuber: Die elektrische Bahn Mödling–Hinterbrühl. In: 100 Jahre elektrische Bahn Mödling–Hinterbrühl. Festschrift. 2.Auflage. Medilihha, Schriftenreihe des Bezirks-Museums-Vereines Mödling, ZDB-ID 2303571-7. Bezirks-Museums-Verein, Mödling 1983, OBV.
Wolfgang Kaiser: Straßenbahnen in Österreich. GeraMond Verlag, München 2004, ISBN3-7654-7198-4.
Kulturzeitschrift medelihha. Ausgaben 04/2010 und 05/2011. Bezirks-Museums-Verein Mödling, ZDB-ID 2503341-4.
Gregor Gatscher-Riedl: Auf Schienen durch den Bezirk Mödling - Bahnen im Süden Wiens, 2015, Kral-Verlag, ISBN978-3-99024-303-9
Vasútportál
• összefoglaló, színes tartalomajánló lap
Wikiwand in your browser!
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.