Az Indiai függetlenségi mozgalom célja először a Brit Kelet-indiai Társaság, majd a brit gyarmati uralom alól való felszabadulás volt. A függetlenségi mozgalomnak nemzeti és regionális szakaszai is voltak.
Az Indiai Nemzeti Kongresszus első gyűlésére érkező küldöttek Bombayben, 1885.
1885-ben alakult meg az Indiai Nemzeti Kongresszus (INC), melynek mérsékelt vezetői eleinte csak az Indiai Közszolgálat tevékenységében kívántak részt venni, ill. több gazdasági jogot szerettek volna a földműveseknek. A 20. század elején egyes vezetők már a politikai függetlenséget keresték. Az 1920-as évektől számítható utolsó szakaszban a kongresszus elfogadta Mohandász Karamcsand Gandhi erőszakmentes polgári engedetlenségen alapuló politikáját. A második világháború idején a Hagyjátok el Indiát Mozgalommal (Quit India Movement) érkezett el a csúcspont.
Pakisztán 1956-ig maradt a Korona gyarmata, amikor elfogadta első alkotmányát, Kelet-Pakisztán 1971-ben lett független Banglades néven.
Brown, Judith M. Gandhi's Rise to Power: Indian Politics 1915–1922 (Cambridge South Asian Studies) (1974)
MK Gandhi. My Experiments with Truth, szerkesztői jegyzet: Mahadev Desai (Beacon Press) (1993)
Brown, Judith M., 'Gandhi and Civil Resistance in India, 1917–47', Adam Roberts és Timothy Garton Ash (szerk.), Civil Resistance and Power Politics: The Experience of Non-violent Action from Gandhi to the Present. c. művében. Oxford & New York: Oxford University Press, 2009. ISBN978-0-19-955201-6.
Jalal, Ayesha. The Sole Spokesman: Jinnah, the Muslim League and the Demand for Pakistan (Cambridge South Asian Studies) (1994)
Majumdar, R.C.. History of the Freedom movement in India. ISBN 0-8364-2376-3