![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c3/Kayagumplayer2.jpg/640px-Kayagumplayer2.jpg&w=640&q=50)
Hagyományos koreai zene
From Wikipedia, the free encyclopedia
A hagyományos koreai zene, koreaiul kugak (hangul: 국악, RR: gugak?, ’nemzeti zene’)[1] története a három királyság előttre vezethető vissza. A történelem folyamán sok hatás érte mind Kína, mind pedig Japán felől, majd később nyugatról is.
![]() | Ebben a szócikkben a koreai nyelvű szavak átdolgozott latin betűs és magyaros átírása között ide kattintva szabadon lehet választani. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c3/Kayagumplayer2.jpg/640px-Kayagumplayer2.jpg)
A koreai zene jelentősen eltér a nyugati zenétől. A koreai zenében a ritmust a levegővétel szabja meg, az a frázis, amit egy levegővel játszanak vagy énekelnek el. A lassú, szomorkás frázisokban a hosszú, mély levegő rajzolja a dallamot, míg a fokozottabb, gyorsabb tempójú zenében érezni lehet az előadók izgatottabb hangulatát, a feszültséget. A csoportos együtt zenélésben nincs például karmester, koncertmester, mint a nyugati zenekarokban. A koreai zenéhez szinte mindig társul egy énekes vagy táncos, a zenészek pedig az ő ritmusát veszik fel, hozzá alkalmazkodnak. A hagyományos koreai zene alapja tehát az összehangolt levegővétel, ez szabja meg a tempót.
Körülbelül 60 tradicionális hangszert tartanak számon, melyek közül 30 már a három királyság alatt is létezett. Ilyenek például a kevésbé ismert hjonhakgum (현학금, hyeonhakgeum), ami a Csin (Jin)-korabeli kínai héthúros citera kogurjói (goguryeói) változata, vagy például a kajagum (gayageum) (가야금), ami manapság is igen népszerű hangszer, és talán a legismertebb mind közül.