![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c4/Bazilika_sv_Martina_u_Sv._Lovre%25C4%258Du_pro%25C4%258Delje.jpg/640px-Bazilika_sv_Martina_u_Sv._Lovre%25C4%258Du_pro%25C4%258Delje.jpg&w=640&q=50)
Bazilika svetog Martina u Sv. Lovreču
From Wikipedia, the free encyclopedia
Bazilika svetog Martina u Sv. Lovreču, velika trobrodna i troapsidalna bazilika, jedna od najstarijih romaničkih građevina u Istri. Župna crkva, smještena u starogradskoj jezgri Sv. Lovreča. Najveća od svih novoizgrađenih crkvi u 11. stoljeću na istočnom Jadranu.[1] Najveća romanička crkva u Istri.[2] Zadržala je stare proporcije, iako je kroz povijest u više navrata popravljana i obnavljana, zadnji put polovicom 20. st. Na crkvu se s južne strane naslanja gradska lođa. Obližnji zvonik je nastao preuređenjem obrambene kule.
Bazilika sv. Martina | |
---|---|
![]() | |
Lokacija | Sv. Lovreč, Hrvatska |
Koordinate | 45°10′32″N 13°44′40″E |
Godine izgradnje | 11. stoljeće |
Renoviran | više puta zadnja obnova polovicom 20. st. |
Religija | katoličanstvo |
Patron | sv. Martin |
Arhitektonski stil | romanika |
Bazilika sv. Martina svjedoči o karakteristikama ranoromaničke arhitekture u Istri. Ima visoke apside, plitke profilacije trijumfalnoga luka, jedinstven prostor, i velike prozorske otvore zatvorene tranzenama. Kapiteli s dekoracijom akantova lišća imaju najbliže paralele u katedrali u Caorleu, na Lidu u Veneciji, a vezuju se uz radionicu koja radi i u Trstu na crkvi sv. Justa (M. Jurković).[1] Fragmenti fresaka iz sjeverne i južne apside su iz 11. st. i spadaju među najstarije u Istri. Imaju značajke otonske umjetnosti i tipologiju bizantskog sakralnog slikarstva, a autor je vjerojatno sa sjevernoitalskog područja. Novije freske su pod talijanskim utjecajem i datiraju iz 14. stoljeća. Dio njih ponešto prekriva slikarije iz 11. stoljeća. Vrlo malo se vidi uprizorenje legende o sv. Blažu. Svetišnim zidom prevladava u cijelosti lik sv. Pavla.[3]