שאול שמאי (ט"ו בחשוון תרפ"ו, 2 בנובמבר 1925 – י"ח בתמוז תשל"ב, 29 ביוני 1972) היה איש צבא ומודיעין ישראלי בדרגת סגן-אלוף, עוטר בצל"ש הרמטכ"ל לאחר מותו וחתן פרס ביטחון ישראל[1].
![]() | |
לידה |
2 בנובמבר 1925 ט"ו בחשוון תרפ"ו בגדאד, עיראק |
---|---|
פטירה |
29 ביוני 1972 (בגיל 46) י"ח בתמוז תשל"ב ישראל |
מקום קבורה |
בית העלמין קריית שאול ![]() |
תאריך עלייה | 1942 |
מדינה |
ישראל ![]() |
השתייכות |
פלמ"ח![]() |
תקופת הפעילות | 1948–1972 (כ־24 שנים) |
דרגה |
![]() |
תפקידים בשירות | |
| |
פעולות ומבצעים | |
![]() ![]() ![]() ![]() | |
עיטורים | |
![]() ![]() | |
הנצחה | |
על שמו נקרא בניין במפקדת 8200 | |
![]() ![]() |
![Thumb](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/he/thumb/a/a0/Shamai1.jpg/640px-Shamai1.jpg)
![Thumb](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/58/Shaul_Shamai_grave.jpg/640px-Shaul_Shamai_grave.jpg)
ביוגרפיה
שמאי נולד בבגדאד שבעיראק לציון ולולו שמאי. בשנת 1942 עלה באופן בלתי לגאלי לארץ ישראל והצטרף להכשרה של תנועת "הנוער העובד והלומד" בקיבוץ מעוז חיים, ממנו נשלח לסמינר שליחים של "החלוץ" במטרה לשמש שליח התנועה באירופה לאחר מלחמת העולם השנייה. לאחר שנתפס בפעילות לקליטת מעפילים בחוף ניצנים הוגלה למחנות המעצר בקפריסין, ועסק שם בהדרכת נוער.
היה חבר הפלמ"ח והשתתף במלחמת העצמאות, תחילה כאלחוטן במפקדת חזית הדרום. שאול היה מפקד יחידת האלחוט באיזור הדרום שישבה בגדרה. באחריותו היה תרגום חומרים גלויים, אך הוא ניסה את כוחו בפענוח מברקים מוצפנים, ובעקבות הצלחתו, לאחר מבצע דני הועבר ליחידת האזנה באזור. יכולות הפענוח שהפגין הביאו עוד בתקופת הלחימה לכך שהשתלם בתחום כתבי סתר. בעיצומה של ההפוגה השנייה במלחמת העצמאות באוקטובר 1948 הצליח שאול שמאי לפענח את הצופן המצרי. אחד המברקים שפיענח איפשר למטכ"ל לכבוש את באר שבע ללא קרב (מבצע משה), כיוון שהמברק שנקלט ופוענח הורה לכוחות המצרים לסגת ולייצב קו חדש מדרום לבאר שבע. לאחר המלחמה ביקש להשתחרר וללמוד אך התבקש להישאר ולעבוד בצה"ל כאזרח ולעסוק בתחום שבירת צפנים.
שמאי שירת באגף המודיעין תחילה כאזרח ומדצמבר 1959 כקצין. הוא פיתח שיטות מקוריות לפענוח והתקדם עד לתפקיד מפקד תחום פיצוח צפנים ביחידה 8200. על הישגיו זכה ב-1963 בפרס ביטחון ישראל.
לדברי יואל בן-פורת, מפקד יחידה 8200 בשנות ה-70, שמאי הוא שהציע לברור בוגרי תיכון מצטיינים, ללמדם ערבית, ולהפנות אותם ליחידה 8200, שעד אז סבלה מבעיית כוח אדם שלא היה איכותי דיו.[2]
בשנת 1972 נפטר שמאי מהתקף לב בעת שירותו, בגיל 46. הוא הובא למנוחות בבית העלמין הצבאי קריית שאול. לטענת יואל בן-פורת, שמאי, שהיה על סף גאונות, סבל משחיקה בגלל השעות הרבות שהקדיש לעבודתו, לעיתים – 18 שעות ביום, ללא חופש וללא הפסקה מ-1955.[2]
בן-פורת טען ששמאי היה שובר הצפנים הטוב בעולם (מבין יחידות המודיעין שהמודיעין הישראלי עמד איתן בקשר) וששון יצחייק, ששרת כמפקד תחום שבירת הצפנים בהמשך, אמר "שכולנו היינו ילדים לעומתו".
לאחר פטירתו זכה בצל"ש הרמטכ"ל. בעיטור זה זכה
על תרומתו ועל הישגיו המובהקים בתחום חיוני לפעולות של צה"ל. בכל פעלו הצטיין במסירות ללא סייג, בכושר המצאה, במחשבה מקורית ובדבקות במשימה, שהיו לברכה ולתועלת לבטחון המדינה.
במפקדת יחידה 8200 נקרא בניין על שמו.
שמאי היה נשוי לשלומית הר-שפר, ששירתה אף היא כאלחוטנית במלחמת העצמאות ביחידת שפ"ן - שירות פענוח נסתרות.
קישורים חיצוניים
- קורות החיים של שאול שמאי, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
- מנחם בידרמן, שאול שמאי: מקור הסמכות בשבירת הצפנים ב-8200, מבט מל"מ 55, ינואר 2010, עמ' 19
- 60 שנה לאמ"ן: צפנת פענח - סא"ל שאול שמאי ז"ל, בבלוג של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון, 16 בדצמבר 2013
הערות שוליים
Wikiwand in your browser!
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.