Loading AI tools
סוג של יונק מוויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית
נובחנית[1], מרמיטה נובחנית[2] או נובחנית כלבית (שם מדעי: Cynomys) היא מכרסם מצוי בערבות העשב של צפון אמריקה. הנובחנית היא אחד מסנאיי הקרקע, ומצויה בארצות הברית (בעיקר ממערב לנהר המיסיסיפי), בקנדה ובמקסיקו (בעיקר בצפון המדינה).
קיימים חמישה מיני נובחנית:
שמה של הנובחנית בעברית (וכן באנגלית, Prairie dog "כלב ערבות") נובע מקריאת האזהרה שלה, אשר מזכירה נביחת כלב. השם באנגלית מוזכר ביומני משלחת לואיס וקלארק כבר בשנת 1804, לפיהם גילתה המשלחת "מושבה של החיה שהצרפתים מכנים "כלב הערבות"[3]. בשנת 1806 תיאר אותה לואיס בפירוט רב יותר, והתייחס אליה כ"סנאי נובח".
גודלן הממוצע של הנובחניות הוא בין 30 ל-40 ס"מ (אורך, כולל הזנב הקצר), ומשקלן נע בין 0.5 ל-1.5 קילוגרמים.
הנובחניות הן בעיקר אוכלות-צמחים, אם כי לעיתים הן אוכלות חרקים. הן ניזונות בעיקר מעשבים ומזרעים קטנים. בחורף, נקבות בהריון או מניקות צורכות גם שלג, כתוספת מים לתזונתן. כמו כן, הנובחניות אוכלות גם שורשים, זרעים, פירות, וניצני פרחים.
הנובחניות מצויות באזורים הנתונים לתנאי מזג אוויר משתנים וקיצוניים. הטמפרטורות באזורי המחיה שלהן עשויות להגיע ל-38 מעלות צלזיוס בקיץ, ולתנאי קור של מינוס 37 מעלות צלזיוס בחורף.[4] כמו כן קיימים באזורים אלה סיכונים כגון ברד כבד, סערות שלגים, שיטפונות, וכן בצורת ושריפות-עשב. לפיכך, למחילות של הנובחניות קיימת חשיבות רבה בהגנה עליהן ובשמירה על חום גופן. חומן של המחילות נשמר בין 5-10 מעלות צלזיוס בחורף, ובין 15-25 מעלות צלזיוס בקיץ.
המחילות הן באורך של 5-10 מטרים, ומגיעות לעומק של 2-3 מטרים[5]. לכל מחילה קיימות מספר כניסות. לחלק מהכניסות שוליים מוגבהים והן משמשות לצורכי תצפית מפני טורפים. כשהן מתחבאות מפני טורפים הנובחניות משתמשות בחללים עמוקים פחות במחילה, בעוד שחללים המשמשים לגידול צאצאים נוטים להיות עמוקים יותר, כ-2 או 3 מטרים מתחת לפני הקרקע. הנקבות מגדלות את הצאצאים, מרפדות את חללי הגידול בקש ושומרות על האזורים העמוקים של המחילה, והזכרים עומדים על המשמר מפני טורפים.
מושבת נובחניות עשויה לכלול כ-15 עד 26 משפחות[5]. רוב המשפחות מורכבות מזכר בוגר אחד, שתיים עד שלוש נקבות בוגרות, וממספר זכרים ונקבות צעירים. הנקבות נשארות בקבוצת האם שלהן כל ימי חייהן, ולפיכך מהוות את מוקד היציבות של המשפחה. הזכרים עוזבים בבגרותם את הקבוצה ומזדווגים בקבוצות אחרות.
הנובחניות מותאמות היטב להתמודדות עם טורפים. כשזקיף נובחנית מזהה טורף הוא מזהיר את שאר הנובחניות באמצעות קריאה צורמת. הנובחניות משתמשות במערכת תקשורת קולית מורכבת כדי להבחין בין סוגים מסוימים של טורפים[6]. אף יש הטוענים כי קריאות הנובחנית עשויות להעיד על סוג הטורף, גודלו, ומהירותו, וכן כי ישנן גם קריאות שמשמשות לתיאור סכנות אחרות שאינן טורפים.[דרוש מקור]
הבולטת ביותר, אולי, מבין קריאות הנובחנית היא הקריאה הטריטוריאלית של הזכר (בנובחנית שחורת-זנב), במהלכה הוא מותח את גופו ומניף את כפותיו הקדמיות באוויר תוך השמעת הקריאה[7]. כאשר אחד עושה זאת, זה גורם לפרטים אחרים בסביבה לעשות כמותו[8].
הנובחנית נחשבת למין מפתח על ידי אקולוגים. היא הטרף העיקרי של מגוון טורפים בערבות כגון חמוס שחור-רגל, שועל מהיר, עיט זהוב, גירית אמריקאית, ועקב פרוגינוס. מינים אחרים, כגון חופמי ההרים וכוס המחילות, משתמשים במאורות הנובחנית כאתרי קינון. וכאמור, מינים שונים של אוכלי עשב הראו העדפה למרעה שצמח בשטח המחיה של הנובחניות. עם זאת, רבים עדיין רואים בנובחניות מין מזיק, בשל נטייתם לפגוע בגידולים חקלאיים בשטח המחיה שלהן.
לנובחניות ישנה נטייה לחלות במגפת הדבר, ומושבות רבות בטבע נמחו בשל מגפה זו[9][10][11]. כמו כן, בשנת 2002 נמצאה קבוצה גדולה של נובחניות בטקסס שלקו בטולרמיה[12].
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.