Loading AI tools
כדורגלן איטלקי מוויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית
פרנקו בארזי (באיטלקית: Franco Baresi; נולד ב-8 במאי 1960 באיטליה) הוא כדורגלן עבר ומאמן איטלקי. הוא שיחק בעיקר כבלם. לאורך כל הקריירה שלו הוא שיחק במועדון הכדורגל האיטלקי מילאן, מתוכן 15 שנה כקפטן. הוא נחשב לאחד משחקני הכדורגל האיטלקים הגדולים בהיסטוריה וכאחד מגדולי הבלמים בהיסטוריה.
בארזי גדל בקבוצת הנוער של מילאן, אחרי שנדחה על ידי קבוצת הנוער של אינטר מילאנו אשר בחרה באחיו ג'וזפה במקום.[1] הוא עשה את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' בגיל 17 במהלך עונת 1977/78.[2] בעונה שלאחר מכן הוא הפך לחלק חשוב מהקבוצה ולחבר קבוע בהרכב הפותח, כבלם.[2] בארזי ומילאן זכו באליפות באותה עונה.[2] עם זאת, מילאן התדרדרה בשנים הבאות, ובשנות ה-80 המוקדמות ירדה לסרייה ב' פעמיים. פעם אחת בעונת 1979/80 בעקבות שערוריית מכירת משחקים בסרייה א׳ שבעקבותיה הורדה ליגה, משם הצליחה לחזור לסרייה א’ כעבור עונה, לאחר שזכתה באליפות ליגת המשנה, אך בעונה שלאחר מכן ירדה שוב לאחר שסיימה בשלוש המקומות האחרונים בליגה. בעונת 1982/83 הצליחה מילאן לעלות בחזרה לסרייה א׳ עם זכייה נוספת בליגת המשנה. בעקבות עזיבתם של פולביו קולובאטי ואלדו מלדרה את המועדון, הפך בארזי הקפטן של הקבוצה בהיותו 22 בלבד. לאחר העלייה בחזרה לסרייה א׳ מילאן נכנסה לתקופה יציבה יחסית שכללה זכייה בגביע מיטרופה ב־1982 והגעה לגמר הגביע האיטלקי בעונת 1984/85, אך נכשלה לייצר דומיננטיות אמיתית בסרייה א׳ כאשר היא ממוקמת במרכז הטבלה.[3]
לקראת סוף שנות שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 התגבשה סביב בארזי חולית הגנה חזקה ובולטת שכללה את פאולו מלדיני, אלסנדרו קוסטקורטה, מאורו טאסוטי ולאחר מכן גם כריסטיאן פאנוצ'י.[4] עם הגעתה של שלישיית ההתקפה ההולנדית, פרנק רייקארד, רוד חוליט ו מרקו ואן באסטן, נכנסה מילאן לאחת התקופות הגדולות ביותר בתולדותיה, בה הובילה בדומיננטיות את הכדורגל האיטלקי והאירופי כאשר בארזי מתפקד כמרכז ההגנה וכקפטן של הקבוצה. תקופה זו החלה עם זכייה בסרייה א' בעונת 1987/88, תחת המאמן אריגו סאקי, כאשר בארזי מוביל את הגנת מילאן שספגה 14 גולים בלבד. אליפות זו לוותה מייד בזכייה בסופרקאפ האיטלקי ובגביע אירופה לאלופות בעונה שלאחר מכן[5] בעונת 1989/90. מילאן השלימה זכייה שנייה ברציפות בגביע אירופה כאשר במשחק הגמר מול בנפיקה ליסבון הציג בארזי הופעה דומיננטית ועזר למילאן לשמור על רשת נקייה בניצחון 1-0.[6] מילא הצליחה באותה עונה להגיע לגמר הגביע האיטלקי אך הפסידה ליובנטוס. בעקבות אותה עונה, והזכייה בגביע אירופה לאלופות, סיים בארזי מקום שני בכדור הזהב לשנת 1989, מאחורי חברו לקבוצה, מרקו ואן באסטן. באותה שנה בארזי נבחר לכדורגלן השנה בסרייה א׳.[7]
במהלך הקריירה השתתף בארזי ב-532 משחקי ליגה בהם כבש 16 שערים, וזכה בשש אליפויות איטליה ובשלושה גביעי ליגת האלופות. ב-1 ביוני 1997, כשהוא בן 37, פרש בארזי מכדורגל. הוא ששיחק כל חייו עם חולצה מספר 6 וזכה למחווה מצד המועדון: החולצה בה שיחק מוסגרה, והוחלט שאף שחקן אחר במועדון לא ילבש עוד את חולצה מספר 6. בדומה לו, גם את חולצתו של פאולו מלדיני, חולצה מספר 3, מסגרה מילאן והבטיחה שהשחקן היחידי שיוכל ללבוש אותה הוא בנו.
עם נבחרת איטליה השתתף בארבעה מונדיאלים: מונדיאל 1982, בו היה שותף לזכיית נבחרתו בתואר, מונדיאל 1986, מונדיאל 1990 ומונדיאל 1994.
גביע העולם: (1) 1982
תארים אישיים
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.