Loading AI tools
צוללות טילים בליסטיים בשירות הצי המלכותי הבריטי מוויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית
צוללות מסדרת ואנגארד הן צוללות טילים בליסטיים המונעות בעזרת אנרגיה גרעינית בשירות הצי המלכותי הבריטי. הסדרה הוצגה בשנת 1994 כחלק מתוכנית הגרעין הבריטית, והיא וכוללת 4 צוללות: ואנגארד, צה"מ ויג'ילנט, צה"מ ויקטוריוס וצה"מ ונג'נס, שנבנו בין 1986 ל-1999 על ידי חברת ויקרס שבבעלות BAE סיסטמס. בסיסן של כל 4 הצוללות הוא בסיס הצי המלכותי קלייד, כ-40 קילומטרים ממערב לגלאזגו, סקוטלנד.
![]() | |
תיאור כללי | |
---|---|
סוג אונייה |
סדרת צוללות ![]() |
צי |
הצי המלכותי הבריטי ![]() |
דגל הצי |
![]() |
סדרה | ואנגארד |
אוניות בסדרה |
|
חלק מסדרה |
Trident ![]() |
ציוני דרך עיקריים | |
מספנה |
Vickers Shipbuilding and Engineering ![]() |
תקופת הפעילות | 1993–הווה (כ־31 שנים) |
מידות | |
אורך |
149.9 מ' ![]() |
רוחב |
12.8 מ' ![]() |
שוקע |
12 מ' ![]() |
נתונים טכניים | |
מהירות | 25 קשר |
הנעה |
Rolls-Royce PWR ![]() |
אמצעי לחימה | |
חימוש |
Spearfish torpedo, UGM-133 Trident II ![]() |
![]() ![]() |
במרץ 1998 הושבתה פצצת ההטלה מהאוויר התרמו-גרעינית (WE.177) של חיל האוויר המלכותי, ומאז 4 צוללות הוואנגארד הן הפלטפורמות היחידות לנשק הגרעיני של הממלכה המאוחדת.[1] כל צוללת חמושה בעד 16 טילי טריידנט. הסדרה מתוכננת להיות מוחלפת משנות ה-2030 המוקדמות בצוללת מסדרת דרדנוט.[2][3]
הצוללות מצוידות ב-16 צינורות לטילים בליסטיים. עם זאת, על פי סקירת הביטחון משנת 2010 של ממשלת בריטניה, הצי המלכותי טוען רק 8 מצינורות הטילים בטילים בליסטיים מסוג טריידנט, כשכל אחד חמוש בעד 8 ראשי נפץ גרעיניים. בנוסף לצינורות הטילים, הצוללות מצוידות ב4 צינורות טורפדו 533 מ"מ,[4] המאפשר להם לפגוע במטרות שקועות או על פני השטח בטווחים של עד 60 קילומטרים (35 מייל ימי).
בסדרת הצוללות קיים כור בלחץ מים מדגם PWR 2 מתוצרת רולס רויס, אשר תוכנן במיוחד עבור סדרת ואנגארד. ל-PWR 2 משך שירות כפול מדגמים קודמים, וההערכה היא שצוללת מסדרה זו יכולה להקיף את העולם 40 פעמים מבלי לתדלק. הכור מניע שתי טורבינות קיטור של חברת ג'נרל אלקטריק, מה שמעניק לצוללות מהירות מקסימלית של למעלה מ-25 קשר (46 קמ"ש). כוח עזר מסופק על ידי זוג גנרטורים בעלי טורבינות קיטור בהספק של 6 מגה וואט, ושני דיזל גנרטורים בהספק 905 קילוואט לאספקת חשמל לגיבוי.[5]
כלי נשק גרעיניים בריטיים מתוכנים ומפותחים על ידי מכון הנשק האטומי של בריטניה. הצוללות מסוגלות לפרוס מקסימום 192 ראשי נפץ, או MIRVs, עם מוכנות מיידית לירי. עם זאת, כתוצאה מהחלטה שהתקבלה ב-1998, המספר צומצם ל-48 ראשי נפץ עם מוכנות לירי "לימים ולא לדקות". יתרה מזאת, המספר הכולל של ראשי נפץ שנשמרו על ידי הממלכה המאוחדת הצטמצם לכ-200, עם סך של 58 טילי טריידנט. סקירת ההגנה והביטחון האסטרטגית לשנת 2010 הפחיתה מספר זה עוד יותר והצוללות שטות בים עם 40 ראשי נפץ וכמות טילים מופחתת של 8 בלבד (ממקסימום 16 אפשריים).[6]
ב-16 במרץ 2021 חשף ראש הממשלה בוריס ג'ונסון את תוכנית 10 השנים של ממשלתו להגביר את הסחר הבינלאומי ולפרוס כוח רך ברחבי העולם מתוך שאיפה ליצור "בריטניה גלובלית". במסגרת תוכנית שהופיעה במסמך בשם בריטניה גלובלית בעידן תחרותי, כללה את העלאת המכסה על מספר ראשי הנפץ הגרעיניים על סיפון צוללות הצי המלכותי מ-180 ל-260. המסמך גם נשבע לשמור על צי של 4 צוללות גרעיניות כך שלבריטניה תהיה תמיד אחת בים.[7]
שם | מספר | הוזמן | הושק | כניסה לשירות | סטטוס |
---|---|---|---|---|---|
Vanguard | S28 | 3 בספטמבר 1986 | 4 במרץ 1992 | 14 באוגוסט 1993 | בשירות פעיל |
Victorious | S29 | 3 בדצמבר 1987 | 29 בספטמבר 1993 | 7 בינואר 1995 | בשירות פעיל |
Vigilant | S30 | 16 בפברואר 1991 | 14 באוקטובר 1995 | 2 בנובמבר 1996 | בשירות פעיל |
Vengeance | S31 | 1 בפברואר 1993 | 19 בספטמבר 1998 | 27 בנובמבר 1999 | בשירות פעיל |
סדרת הטלוויזיה חקירה במצולות של ה-BBC משנת 2021 ממוקמת על סיפון צוללת בדיונית מסוג ואנגארד בשם Vigil. בסדרה מוזכרות צוללות נוספות מסוג ואנגארד: Virtue ,Vanquish יחד עם Vanguard האמיתית.[8]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.