הבחירות השמיניות לנשיאות ישראל נערכו בכנסת ב-10 באפריל 1973.
| |||||||||||
הבחירות לנשיאות ישראל | |||||||||||
10 באפריל 1973 | |||||||||||
![]() |
![]() | ||||||||||
מועמד | אפרים קציר | אפרים אלימלך אורבך | |||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
מפלגה | המערך | עצמאי | |||||||||
מספר הקולות | 66 | 41 | |||||||||
הזוכה: אפרים קציר |
הנשיא הנבחר היה מיועד להחליף את הנשיא המכהן זלמן שזר, אשר לא יכול היה להתמודד לכהונה שלישית ברציפות, בשל הסייג לכך בחוק יסוד: נשיא המדינה, אשר נחקק בכנסת בתקופת כהונתו כנשיא המדינה (ב-15 ביוני 1964)[1].
סקירה כללית
בתחילת 1973 דווח דן פתיר על השמות שנשקלו במפלגת העבודה למועמדות להחליף את זלמן שזר במאי 1973 בתפקיד נשיא המדינה. אלו כללו את יו"ר הקרן הקיימת יעקב צור, השופט אליהו מני ואת יושב ראש הכנסת ישראל ישעיהו[2]. בתחילת פברואר 1973 הציגו יוצאי רפ"י במפלגה את שמו של יצחק נבון[3]. בתחילת פברואר 1973 עלה גם שמו של אפרים קציר[4].
זאב שרף, אז שר השיכון, פגש את סגן יו"ר הכנסת יצחק נבון (אותו הכיר אישית מימיו במחיצתם של בן-גוריון ושרת) ודרבן אותו להתמודד על נשיאות המדינה[5]. בדומה לפעולותיו כשהתמודד למועמד המערך לראשות הכנסת, בירר נבון בצמרת המפלגה האם יקבל תמיכה מספקת די לבחירתו. תחילה התייצב אצל שר התעשייה והמסחר, פנחס ספיר, שהבטיח לו שלא יתערב בבחירות. לאחר מכן פנה אל שמחה דיניץ, מזכירה של ראש הממשלה דאז גולדה מאיר, וביקש ממנו לברר עמה אם היא לא תתנגד למועמדותו לנשיאות. כעבור זמן מה שב דיניץ לנבון וסיפר לו כי גולדה אמרה לו שהיא לא תתערב.
משהבין נבון כי בכירי המפלגה לא יתערבו או יסכלו את מועמדותו, הסכים נבון להצעתו של שרף ונכנס באורח רשמי למירוץ לנשיאות[6]. יממה לאחר הגיעה לביתו משלחת מטעם מזכירות המפלגה שבירושלים למען הפגנת תמיכה במועמדותו. בשעה שהמשלחת ומצדדים אחרים של נבון הגיעו לחגוג את הכרזת מועמדותו, הגיע לבית אהרן ידלין, מזכיר המפלגה. פניו היו חמורות סבר, וזה אמר לו במבוכה: "גולדה מציעה... שלא תתמודד"[7]. נבון ההמום שאל מדוע זאת, הרי היא הבטיחה שלא להתערב בבחירות, והלה השיב לו כי הפרופסור אפרים קציר מועמד מטעם המפלגה לנשיאות. בדיעבד נתברר לנבון כי שרי אחדות העבודה - פועלי ציון, יגאל אלון וישראל גלילי, הכשילו את המינוי ושכנעו את גולדה לא להותיר לנבון להתמודד על הנשיאות, בטענה שאם הוא - איש רפ"י - יבחר ויהיה לנשיא, יטיל את מלאכת הרכבת הממשלה על משה דיין איש רפ"י. יום לאחר מכן, ב-23 במרץ, התכנס מרכז המפלגה על מנת לבחור בין נבון לקציר. בתום הכינוס נבחר קציר[8], וגם בתום מערכת הבחירות עצמה נבחר לנשיאות המדינה. ב-26 במרץ שלח ראש הממשלה לשעבר בן-גוריון מכתב מיוחד לנבון, ובו ניחם אותו על אי-בחירתו[9].
המועמדים
- אפרים קציר: ביופיזיקאי, חתן פרס ישראל למדעי החיים, חבר האקדמיה הישראלית למדעים, האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, והחברה המלכותית הבריטית.
- אפרים אלימלך אורבך: פרופסור למדעי היהדות באוניברסיטה העברית, חבר האקדמיה ללשון העברית, נשיא האקדמיה הישראלית למדעים, וחתן פרס ישראל בתחום היהדות, הרוח והחברה.
תוצאות הבחירות
הבחירות הוכרעו בסיבוב הראשון, בעקבות זכייתו של קציר ברוב מוחלט מבין חברי הכנסת, והוא הושבע לתפקיד ב-24 במאי באותה השנה.
המועמד | מפלגה | קולות | |
---|---|---|---|
אפרים קציר | המערך | 66 | |
אפרים אלימלך אורבך | עצמאי | 41 | |
פתק לבן | 9 | ||
פתקים פסולים | 0 | ||
לא הצביעו | 4 | ||
סה"כ | 120 |
קישורים חיצוניים
- ידיעות מאתר עיתונות יהודית היסטורית:
- 10 באפריל 1973:
- דניאל בלוך, הכנסת תבחר היום בנשיא - 66 קולות מובטחים לפרופ' א. קצ'לסקי, דבר, 10 באפריל 1973; המשך
- הכנסת בוחרת היום את הנשיא הרביעי - בחירתו של קצ'לסקי מובטחת, מעריב, 10 באפריל 1973
- הבוקר תבחר הכנסת נשיא - לקצ'לסקי סיכוי להיבחר בסיבוב הראשון, על המשמר, 10 באפריל 1973
- 11 באפריל 1973:
- דניאל בלוך, פרופ' קצ'לסקי-קציר נבחר לכהונת הנשיא, דבר, 11 באפריל 1973; המשך
- יהושע ביצור, אפרים קציר - הנשיא ה-4 של מדינת ישראל, מעריב, 11 באפריל 1973; המשך
- אברהם פלג, "יום טוה הוא יום זה, בו צה"ל הוכיח שוב את כוחו", מעריב, 11 באפריל 1973
- פרופ׳ אפרים קצ׳לסקי נבחר לנשיא המדינה, על המשמר, 11 באפריל 1973
- 10 באפריל 1973:
הערות שוליים
Wikiwand in your browser!
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.