פצצת סימן 84 (Mark 84 או בקיצור MK-84) היא פצצת שימוש כללי אמריקנית. פצצת הסימן 84 היא הגדולה ביותר מבין סדרת הפצצות סימן 80. הפצצה נכנסה לשירות במהלך מלחמת וייטנאם, וכונתה "האמר" ("Hammer"; מאנגלית: "פטיש") בשל עוצמתה הרבה יחסית.
![]() | |
מידע בסיסי | |
---|---|
ייעוד | פצצת שימוש כללי |
ארץ ייצור |
ארצות הברית ![]() |
מאפיינים כלליים | |
משקל |
908 ק"ג ![]() |
ממדים | |
אורך |
3,300 מ"מ ![]() |
קוטר |
457 מ"מ ![]() |
![]() ![]() |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/55/Mark-84_bomb.jpg/640px-Mark-84_bomb.jpg)
אורכה של פצצת הסימן 84 הוא 10 רגל ו-9 אינץ' (3.3 מטר) וקוטרה 18 אינץ' (457 מ"מ). משקלה הנומינלי של פצצת הסימן 84 הוא 2,000 ליברות (908 ק"ג), אך משקלה האמיתי משתנה בהתאם לסנפירים, המרעום, ותצורת ההאטה, מ-1,972 ליברות (896 ק"ג) ל-2,083 (947 ק"ג). זיווד הפלדה האווירודינמי של הפצצה ממולא ב-945 ליברות (429 ק"ג) של חומר נפץ מרסק (חנ"ם) מסוג טריטונל.
פצצת הסימן 84 מסוגלת ליצור מכתש ברוחב של 50 רגל (15.2 מטר) ובעומק של 26 רגל (11 מטר). היא מסוגלת לחדור עד ל-15 אינץ' (380 מ"מ) של מתכת או 11 רגל (3.3 מטר) של בטון, תלוי בגובה ממנו הוטלה, וגורמת לרסס קטלני ברדיוס של 400 יארדים (366 מטר).
פצצת סימן 84 משמשת גם כראש קרב למגוון פצצות מונחות, ובכלל זה פצצות מונחות הלייזר GBU-10 וה-GBU-24 פייבוואי, הפצצה האלקטרו-אופטית GBU-15, הספייס 2000 וה-GBU-31 JDAM.
פצצות מסוג זה הוטלו ממטוסי חיל האוויר הישראלי על הכור הגרעיני בעיראק ב-1981. פצצות סימן 84 עם קיט הנחיה JDAM, המכונות בחיל האוויר "ברד כבד", שימשו במלחמת חרבות ברזל ולחיסול מוחמד דף, ראש הזרוע הצבאית של חמאס.
במהלך מלחמת חרבות ברזל סיפקה ארצות הברית לישראל מעל ל-14,000 פצצות מסוג MK-84.
Wikiwand in your browser!
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.