![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/37/Statue_of_Shah_Revolution.jpg/640px-Statue_of_Shah_Revolution.jpg&w=640&q=50)
תאוריית הקשר על הדחת השאה מאיראן
ויקיפדיה האנציקלופדיה encyclopedia
תאוריית הקשר על הדחת השאה מאיראן הן תאוריות קשר העוסקות בעומדים מאחורי המהפכה האיראנית של 1979 וגירוש השאה מוחמד רזא שאה פהלווי והפלת המדינה האימפריאלית של איראן. לפי תאוריות אלו, ממשלות בריטניה, צרפת וארצות הברית עמדו מאחורי המהפכה האיראנית, והן שהפעילו ותמכו בסתר באנשי הדת השיעים ובפרט ברוחאללה ח'ומייני לשם גירושו המוצלח של מוחמד רזא שאה פהלווי מאיראן. גלגולה הראשון של תאוריה זו פותח עוד בראשית ימי ההפגנות שהניעו את המהפכה האסלאמית, במיוחד בקרב תומכי שלטון השאה וכן אצל השאה מוחמד רזא שאה פהלווי עצמו, כפי שבא לידי ביטוי בריאיונו האחרון לתקשורת.
![Thumb image](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/37/Statue_of_Shah_Revolution.jpg/320px-Statue_of_Shah_Revolution.jpg)
לפי תאוריה זו, נציגי מדינות המערב באיראן בכוונה תחילה ייעצו ולחצו על השאה, החל מראשית ההפגנות, לקדם את עניין זכויות האדם בחברה, שטרם הייתה מוכנה לכך, להימנע משימוש בכוח צבאי או כוח כלשהו לפיזור ההפגנות, וכן לעזוב את איראן עד תום הפרעות – ועצות אלה הן שהובילו והביאו להעזבתו המכוונת על ידם. רעיון זה תפס מקום משמעותי בקרב דעת הקהל האיראני הבוגר,[1][2][3][4] וכן בקרב הגולים הפוליטיים האיראנים[5] ואף השפיעו על המוג'אהדין ח'לק[6] ועל עיתונאות מערבית.[7]
תאוריה זו גורסת כי המהפכה האיראנית של 1979 הייתה למעשה תגובה מערבית למהפכה הלבנה של השאה שנועדה לקדם את איראן ואנשיה, בצורה כזו שהייתה מסכנת את מעמדן הבינלאומי, הכלכלי וכן הפוליטי של יתר מדינות העולם, כאשר בשלב הראשון, התעצמות כוחה של איראן הייתה מסכנת את מעמדן של מדינות אירופה ומאוחר יותר גם את מעמדה של ארצות הברית. לאור זאת חברו אנשי הדת (כשהאינטרסים שלהם היה להשיג שליטה על איראן) עם ארצות הברית, צרפת ובריטניה (שהאינטרס שלהן היה לעכב את התפתחותה של איראן ולהשיג שליטה מחודשת על הנפט ומחיריו, זאת לאור מדיניותו של השאה באופ"ק וכך שחוזי הנפט היו עתידים לפקוע ב-1978)[8]). ח'ומייני דחה את ההאשמות, בטענה כי השאה הוא שהיה "סוכן" המערב באיראן ומי שמנע את הקמתה של הממשלה האסלאמית עד למהפכה.[9]