![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/he/thumb/2/2c/Stress.jpg/640px-Stress.jpg&w=640&q=50)
חוק ירקיז-דודסון
תיאור הקשר בין דחק לביצועים / ויקיפדיה האנציקלופדיה encyclopedia
חוק ירקיז–דודסון (באנגלית: Yerkes–Dodson law) נוסח על ידי הפסיכולוגים האמריקאיים רוברט ירקיז (אנ') וג'ון דילינגהאם דודסון (אנ') בשנת 1908, ומציין קשר שקיים בין עוררות (בכלל זה דחק וחרדה) לבין תפקוד וביצועים אצל בני אדם.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/he/thumb/2/2c/Stress.jpg/320px-Stress.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4f/OriginalYerkesDodson.svg/640px-OriginalYerkesDodson.svg.png)
ערך ללא מקורות | |
על פי חוק ירקיז–דודסון, התפקוד משתפר ככל שעולה רמת העוררות, עד לסף מסוים שבו העוררות מאוד גבוהה ומובילה לירידה בתפקוד. כלומר, יש רמת עוררות שהיא אופטימלית עבור תפקוד (למשל לחץ שמוביל לעשיית פעולות ביעילות) - אבל אם רמת העוררות גבוהה מידי, היכולת לבצע יורדת בהדרגה ובהתאמה. בניסוי הפסיכולוגי של ירקיז ודודסון, נאמר שכדי למקסם את הביצועים של האדם, צריך ליצור מצב של עוררות פרודקטיבית. עוררות מסוג זה, הנקראת גם עוררות פריונית, היא עוררות ולחץ אשר, בדרגות מסוימות, תורמות לפריון של האדם ומגבירות אותו.[1]
לפי העקומה, עוררות ברמה גבוהה יחסית מאפשרת לאדם יכולת גילוי גבוהה, אבל עלולה לפגוע רבות בביצוע שלו מכיוון שהלחץ מאוד מעמיס על הקוגניציה שלו, על היכולת לחשוב בבהירות ולפעול במהירות. כלומר לגילוי המהיר יש לעיתים מחיר והביצוע עלול להיות מהיר פחות. בצד השני של העקומה נמצאים האנשים הרגועים, שהיכולת שלהם לנהל גבוהה יותר ומצד שני, הם מפספסים הרבה איומים ובתגובה עלולים לפעול מאוחר מדי.