גאונים
התואר של ראשי הישיבות הגדולות בבבל ובארץ ישראל בתקופת הגאונים (בין המאה ה-6 ל-11) / ויקיפדיה האנציקלופדיה encyclopedia
גאון היה התואר של ראשי ישיבות סורא ופומבדיתא שבבבל ושל ישיבת ארץ ישראל, מסוף המאה ה-7 ועד אמצע המאה ה-11 – תקופה הידועה בתולדות ישראל כתקופת הגאונים. הגאונים היו הסמכות ההלכתית העליונה, לא רק בבבל אלא בכל ישראל. הגאונים עסקו בפירוש התלמוד כפי שקיבלו אותו מהסבוראים (וקודמיהם האמוראים), והתמקדו בהנחלתו לעם כך שישפיע על כל תחומי החיים.
עובדות מהירות אזור גאוגרפי, טווח תאריכים ...
אזור גאוגרפי | בבל |
---|---|
טווח תאריכים | 689[1]–1038 (כ־349 שנים) |
אירוע סיום | פטירת רב האי גאון |
תקופה קודמת | תקופת הסבוראים |
תקופה הבאה | תקופת הראשונים |
![]() ![]() |
סגירה
בעברית מודרנית משמש הכינוי "גאון" לציון יכולת שכלית גבוהה, ובהקשר התורני כתואר חשיבות תורני כללי, המתייחס לכל תלמיד חכם גדול.
הרב מנחם המאירי בהקדמתו לחיבורו על מסכת אבות כותב שבתקופת הגאונים הייתה הרמה הלימודית גבוהה מאוד, והיו תלמידים הבקיאים בתלמוד בעל פה.