meksikolainen taidemaalari From Wikipedia, the free encyclopedia
Frida Kahlo eli Magdalena Carmen Frieda Kahlo y Calderón (6. heinäkuuta 1907 Coyoacán, Meksiko – 13. heinäkuuta 1954 Coyoacán, Meksiko)[1] oli meksikolainen taidemaalari, joka tunnettiin tuskaa, kuoleman läsnäoloa ja elon pimeää puolta ilmaisevista maalauksistaan. Kahlo maalasi laajan sarjan inhorealistisia omakuvia. Hän käytti voimakkaita värejä tyylillä, joka oli saanut vaikutteita Meksikon alkuperäiskansojen kulttuurista, mutta hänen tyylissään oli myös eurooppalaisia vaikutteita realismista, symbolismista ja surrealismista.
Frida Kahlo | |
---|---|
![]() Frida Kahlo vuonna 1932. |
|
Henkilötiedot | |
Syntynyt | 6. heinäkuuta 1907 Coyoacán, Meksiko |
Kuollut | 13. heinäkuuta 1954 (47 vuotta) Coyoacán, Meksiko |
Kansalaisuus | meksikolainen |
Taiteilija | |
Ala | kuvataiteilija |
Taidesuuntaus |
uusasiallisuus surrealismi |
Kuuluisimpia töitä |
Kaksi Fridaa (1939) muut omakuvat |
![]() Nimikirjoitus |
|
Kahlo syntyi vanhempiensa talossa Coyoacánissa, joka oli tuohon aikaan pieni kaupunki Méxicon laitamilla. Hänen isänsä oli Pforzheimissa Saksassa syntynyt valokuvaaja Carl Wilhelm Kahlo (1871–1941), joka Meksikoon muutettuaan otti uudeksi etunimekseen Guillermo. Pitkään luultiin, että Guillermo Kahlo oli juutalaista syntyperää, mutta uudempi sukututkimus osoittaa, että näin ei ollut. Äiti Matilde oli lähes lukutaidoton, syvästi uskonnollinen meksikolaisnainen.[2]
Fridalla oli kaksi vanhempaa sisarta ja vuotta nuorempi pikkusisko.[3]
Kahlo sairasti kuusivuotiaana polion. Oltuaan yhdeksän kuukautta vuodepotilaana hän ontui, ja isä rohkaisi häntä tytöille epätyypillisiin urheiluharrastuksiin selän ja jalan kuntouttamiseksi.[3]
Vuonna 1922 viisitoistavuotias Kahlo aloitti kuuluisan lukion Escuela Nacional Preparatoria yhtenä sen harvoista tyttöoppilaista. Samana vuonna kuuluisa meksikolainen taiteilija Diego Rivera maalasi kouluun seinämaalauksen.[3]
Syyskuussa 1925 Kahlo oli liikenneonnettomuudessa, jossa bussi ja raitiovaunu törmäsivät. Metallinen kaide lävisti hänen lantionsa ja aiheutti useita murtumia. Kahlo oli viikkoja sairaalassa.[3] Hänelle piti tehdä 35 leikkausta.[1]
Kahlo alkoi maalata toipilasaikanaan, ja ensimmäinen omakuva valmistui seuraavana vuonna. Samaan aikaan Kahlo aktivoitui poliittisesti ja liittyi Kommunistiseen nuorisoliikkeeseen ja Meksikon kommunistipuolueeseen.[3]
Hänen maalauksensa herättivät taidemaalari Diego Riveran kiinnostuksen. Rivera ja Kahlo menivät naimisiin vuonna 1929, erosivat 1939 ja avioituivat uudestaan 1941.[1] Kahlo tuki aktiivisesti kommunismia, ja hänellä väitetään olleen suhde Lev Trotskin kanssa, jonka Stalinin agentit surmasivat Méxicossa 1940.[4] Kahlo oli avoimesti biseksuaali.[5]
Vuonna 1932 Rivera maalasi tilaustyötä Detroitissa. Kahlo koki keskenmenon, joka järkytti häntä kovasti mutta käynnisti myös hänen voimakkaimman luomiskautensa. Riveran ehdotuksesta Kahlo alkoi maalata meksikolaisten retablo-maalausten tyyliin peltilevyille. Retablot ovat uskonnollisia maalauksia, joita meksikolaiset omistavat pyhimyksille, joiden esirukousten he kokevat auttaneen selviämään arjen tragedioista. Monet Kahlon maalauksista ovat tyypillistä retablon kokoa, 30 × 40 cm tai 40 × 50 cm.[2]
Vuonna 1939 Kahlo lähti Pariisiin ja ystävystyi siellä Marcel Duchampin ja Pablo Picasson kanssa. Hän maalasi yhden kuuluisimmista teoksistaan, Kaksi Fridaa. Maalauksessa on kaksi omakuvaa rinnakkain, toinen valkoinen, jonka sydän vuotaa verta, toinen värikäs ja tervesydäminen.[3]
Vuonna 1941 Meksikon valtio tilasi Kahlolta sarjan muotokuvia kuuluisista meksikolaisnaisista. Henkilökohtaisten murheiden takia Kahlo ei kyennyt täyttämään tilausta loppuun. Hänen työnsä saivat silti paljon suosiota ja niitä oli mukana useissa yhteisnäyttelyissä.[3]
1950-luvulla Kahlon terveys heikkeni entisestään. Hänen jalkaansa tuli kuolio. Vuonna 1953 Kahlolla oli ensimmäinen yksityisnäyttelynsä Meksikossa, ja sairautensa takia hän osallistui sen avajaisiin galleriaan tuodusta katosvuoteesta käsin. Kuolio paheni ja jalka jouduttiin amputoimaan. Kahlo vaipui syvään masennukseen. Vuonna 1954 hän oli jälleen sairaalassa, keuhko-ongelmien takia, jotka mahdollisesti liittyivät itsemurhayritykseen.[3]
Kahlo kuoli 13. heinäkuuta 1954. Virallinen kuolinsyy on keuhkoveritulppa, mutta itsemurhasta on huhuttu.[3] Viimeisessä päiväkirjamerkinnässä on vapiseva musta enkeli ja teksti "Toivon että lähtö on lopullinen ja riemukas – ja että en enää koskaan palaa. Frida".[2]
Hänen tuhkansa sijoitettiin esikolumbiaaniseen uurnaan, joka on näytteillä hänen aikaisemmassa Coyoacánissa sijaitsevassa kodissaan La Casa Azulissa.[6]
Kahlon omaan kokemukseen perustuvat työt ovat usein hätkähdyttävän voimakkaita kivun ja naisten ankaran elämän kuvauksia. Kahlon 143 maalauksesta 55 on omakuvia, jotka sisältävät henkilökohtaista symboliikkaa ja havainnollista ruumiin kuvausta. Kahloon vaikutti myös Meksikon alkuperäiskulttuuri, mikä näkyy kirkkaina väreinä sekä realismin ja symbolismin sekoituksena.[5]
1930-luvun alussa Kahlo aloitti omaelämäkerrallisten teosten sarjan, tavoitteenaan tehdä maalaus jokaisesta elinvuodestaan. Sarjan aloittaa "Syntymäni" vuodelta 1932.[2]
Vaikka Kahloa pidetään toisinaan surrealistina ja hänellä oli useita yhteisnäyttelyitä eurooppalaisten surrealistien kanssa, hän kuitenkin itse kiisti tämän luonnehdinnan.[1]
nimi | vuosi | sijainti[7] |
---|---|---|
Luonnos onnettomuudesta Dibujo a lápiz[8] | 1926 | Juan Coronelin kokoelmat, Cuernavaca, Meksiko |
Omakuva samettimekossa Autorretrato con raje de terciopelo[9] | 1926 | yksityiskokoelma, Meksiko |
Bussi El camion[10] | 1929 | Dolores Olmedon säätiön kokoelma, Meksiko |
Omakuva (Kuinka aika rientääkään) Autorretrato – tiempo vuela[11] | 1929 | Antony Bryanin kokoelma |
Omakuva, vaaleanpunainen tausta, sininen pusero Autorretrato[12] | 1930 | Dolores Olmedon säätiön kokoelma, Meksiko |
Frida ja Diego (Hääkuva) Frieda y Diego Rivera[13] | 1931 | San Franciscon modernin taiteen museo, Yhdysvallat |
Henry Fordin sairaalassa Henry Ford Hospital[14] | 1932 | Dolores Olmedon säätiön kokoelma, Meksiko |
Frida ja keskenmeno (litografia) El aborto[15] | 1932 | Dolores Olmedon säätiön kokoelma, Meksiko |
Syntymäni Mi nacimiento[16] | 1932 | Madonnan kokoelma, Yhdysvallat |
Omakuva Meksikon ja Yhdysvaltojen välisellä rajalla Autorretrato en la frontera entre Mexico y los Estados Unidos[17] | 1932 | Manuel Reyeron kokoelma, New York, Yhdysvallat |
Vain pari pistoa Unos cuantos piquetitos[18] | 1935 | Dolores Olmedon säätiön kokoelma, Meksiko |
Omakuva kiharalla tukalla Autorretrato con pelo rizado[19] | 1935 | yksityiskokoelma, Kalifornia, Yhdysvallat |
Isovanhemmat, vanhemmat ja minä Mis abuelos, mis padres y yo[20] | 1936 | Museum of Modern Art, New York, Yhdysvallat |
Minä ja nukkeni Yo y mi muñeca[21] | 1937 | yksityiskokoelma, Meksiko |
Sydämen muisto Recuerdo[22] | 1937 | yksityiskokoelma, Pariisi, Ranska |
Diego Riveran muotokuva Retrato de Diego Rivera[23] | 1937 | yksityiskokoelma, Meksiko |
Omakuva omistettu Lev Trotskille Autorretrato dedicado a Leon Trotsky[24] | 1937 | National Museum of Women in the Arts, Washington D.C., Yhdysvallat |
Imettäjäni ja minä Mi nana y yo[25] | 1937 | Dolores Olmedon säätiön kokoelma, Meksiko |
Neljä Mexicon asukasta Cuatro habitantes de la Ciudad de México[26] | 1938 | yksityiskokoelma, Kalifornia, Yhdysvallat |
Tyttö ja kuoleman naamio Niña con mascara de muerte[27] | 1938 | yksityiskokoelma, Monterrey, Kalifornia, Yhdysvallat |
Mitä vesi antoi minulle Lo que el agua me dio[28] | 1938 | Daniel Filipacchi -kokoelma, Pariisi[29] |
Omakuva ja kehys Autorretrato – El marco[30] | 1938 | Musée National d' Art Moderne, Pompidou-keskus, Pariisi |
Maan hedelmiä Frutos de la tierra[31] | 1938 | Meksikon valtionpankin kokoelma |
Kaktuksen hedelmiä Tunas[32] | 1938 | Robert Holmes kokoelma, Perth, Australia |
Pitahayas Pitahayas[33] | 1938 | Madison Art Center, Madison, Wisconsin, Yhdysvallat |
Kaksi Fridaa Las dos Fridas[34] | 1939 | Museo de Arte Moderno, Meksiko |
Kaksi alastonta metsässä Dos desnudos en un bosque[35] | 1939 | Mary – Anne Martin / Fine Arts, New York, Yhdysvallat |
Dorothy Halen itsemurha El suicidio de Dorothy Hale[36] | 1939 | Phoenixin taidemuseo, Arizona, Yhdysvallat |
Omakuva apinan kanssa Autorretrato con un mono[37] | 1938 | Albright – Knox Art Gallery, Buffalo , New York, Yhdysvallat |
Uni El sueño[38] | 1940 | yksityiskokoelma, New York, Yhdysvallat |
Haavoittunut pöytä La mesa herida[39] | 1940 | tuntematon kokoelma |
Omakuva orjantappurakauluksen kanssa Autorretrato con collar de espinas[40] | 1940 | Harry Ransom Humanities Research Center, Austin Texas, Yhdysvallat |
Omakuva apinan kanssa Autorretrato con mono[41] | 1940 | Madonnan yksityiskokoelma, Yhdysvallat |
Tri. Eloesserille omistettu omakuva Autorretrato dedicado al Dr. Eloesser[42] | 1940 | Tohtori Leo Eloesserin perikunnan kokoelma |
Omakuva hiukset leikattuina Autorretrato con pell corto [43] | 1940 | The Museum of Modern Art, New York, Yhdysvallat |
Omakuva Boniton kanssa (apina ja papukaija) Autorretrato con Bonito[44] | 1941 | yksityiskokoelma, Yhdysvallat |
Omakuva apinoiden kanssa Autorretrato con monos[45] | 1943 | Gelman Collection, Meksiko |
Omakuva Tehuanana (Diego mielessäni) Autorretrato como tehuana[46] | 1943 | Gelman Collection, Meksiko |
Juuret Raíces[47] | 1943 | Marilyn O. Lubetkinin kokoelma |
Muotokuva Dona Rosita Morillosta Retrato de Doña Rosita Morillo[48] | 1944 | Dolores Olmedon säätiön kokoelma, Meksiko |
Katkennut pylväs La columna rota[49] | 1944 | Dolores Olmedon säätiön kokoelma, Meksiko |
Toivoa vailla Sin esperanza[50] | 1945 | Dolores Olmedon säätiön kokoelma, Meksiko |
Haavoittunut peura El venado herico[51] | 1946 | Carolyn Farbin kokoelma, Houston Texas, Yhdysvallat |
Toivon puu Arbol de la esperanza, mantente firme[52] | 1946 | Daniel Filipacchi -kokoelma, Pariisi[53] |
Omakuva tukka auki Autorretrato con el pelo suelto[54] | 1947 | yksityiskokoelma, Des Moines, Iowa, Yhdysvallat |
Diego ja minä Diego y yo[55] | 1949 | Mary - Anne Martin / Fine Arts Collection, New York. Yhdysvallat |
Syleilen maailmankaikkeutta, maata, Meksikoa, itseäni, Diegoa ja Mr. Xolotlia Autorretrato en la frontera entre el abrazo de amor de el universo, la tierra (México), yo, Diego y el Señor Xólotl[56] | 1949 | Jorge Contreras Chacelin kokoelma, Meksiko |
Omakuva ja Tohtori Farillin muotokuva Autorretrato con el retrato del Dr. Farill[57] | 1951 | yksityiskokoelma, Meksiko |
Asetelma papukaijan kanssa Naturaleza muerta con loro y fruta[58] | 1951 | Kokoelma Harry Ransom Humanities Research Center, University of Texas, Yhdysvallat |
Frida ja Stalin Autorretrato con Stalin[59] | 1954 | Frida Kahlo -museo, Meksiko |
Marxismi parantaa sairaita El Marxismo dará salud a los enfermos[60] | 1954 | Frida Kahlo -museo , Meksiko |
Viva La Vida Viva la vida, sandias[61] | 1954 | Frida Kahlo -museo , Meksiko |
Kahlon tuotannon naisteemat ja niiden rohkea käsittelytapa tekivät hänestä lähes feminismin kulttihenkilön 1900-luvun viimeisillä vuosikymmenillä. 1990-luvulla hänen töistään maksettiin miljoona, 2000-luvun alussa kymmenen miljoonaa dollaria.[62]
Saksassa valmistui vuonna 1982 televisiolle tehty arkistomateriaalia sisältävä elämäkertadokumenttifilmi nimeltä Frida Kahlo. Vuonna 1986 valmistui elokuvaohjaaja Paul Leducin elokuva Frida, naturaleza viva, jossa Ofelia Medina esittää Frida Kahloa.[63] Vuonna 2002 valmistui Julie Taymorin elokuva Frida, jossa Salma Hayek esitti Frida Kahloa.[64] Elokuva oli ehdolla kuuden Oscar-palkinnon saajaksi.[3]
Vuonna 1983 ilmestynyt Hayden Herreran kirjoittama elämäkerta lisäsi kiinnostusta Frida Kahlon elämään ja taiteeseen.[3]
Vuonna 2014 Helsingissä Suomessa kantaesitettiin Kahlosta ja hänen taiteestaan ja aatteistaan kertova ooppera Frida y Diego, jonka on säveltänyt Kalevi Aho ja libreton kirjoittanut Maritza Núñez.
Vuonna 1938 New Yorkissa oli suuri näyttely, jossa oli esillä 25 Kahlon työtä. Ennen kuolemaansa hän toi töitään näytteille myös Pariisiin ja Meksikoon.[3]
Frida Kahlon lapsuudenkodista, Casa Azul (Sininen talo), on tehty museo, jossa on esillä hänen töitään. Museo avattiin vuonna 1958.[3]
Vuonna 2007 Meksikon kansallinen taidemuseo järjesti suuren retrospektiivisen näyttelyn Kahlon satavuotisjuhlan kunniaksi.[65]
Osa Kahlon maalauksista on pysyvästi Caza Azulissa eikä niitä lainata ulkopuolisiin näyttelyihin. Osa on yksityisten keräilijöiden hallussa (esimerkiksi Madonnalla on Kahlon töitä). Eräs yrittäjä on teettänyt kiinalaisilla taiteilijoilla Kahlon maalauksista kopioita, ja järjestää niistä näyttelyitä eri puolilla maailmaa.[66][67]
Suomessa 1997 Helsingin kaupungin taidemuseossa Meilahdessa järjestetty Kahlon taiteen esittely keräsi satatuhatta kävijää.[68]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.