From Wikipedia, the free encyclopedia
Siin tutvustatakse ravimit või ravimeetodit, kuid kirjutatu pole arstlik nõuanne ja see ei asenda arsti konsultatsiooni. Vikipeedia ei vastuta iseravimise tagajärgede eest.
Oksükodoon | |
---|---|
![]() | |
Süstemaatiline (IUPAC) nimi | |
(5R,9R,13S,14S)-4,5α-epoxy-14-hydroxy-3-methoxy-17-methylmorphinan-6-one | |
Identifitseerimine | |
CAS-i number | 76-42-6 |
ATC-kood | N02AA05 |
PubChem | 5284603 |
DrugBank | DB00497 |
Keemiline info | |
Keemiline valem | C21H25N1O4 |
Molaarmass | 315,364 g/mol |
![]() | See artikkel ootab keeletoimetamist. (Märts 2020) |
Oksükodoon on poolsünteetiline opioid, mida algselt valmistati maguna perekonna (magunaliste sgk) taimeliikidest eraldatud alkaloidist tebaiinist. Oksükodoon on mitme valu vaigistava ravimpreparaadi toimeaine.
Hiljem muutis Knoll, tollane suurim kodeiini tootja Saksamaal, sünteesiradu ja ainet hakati valmistama kodeiinist.
Tänapäeval kasutatakse oksükodooni sisaldavad ravimpreparaate terminaalses faasis vähihaigete valuravis[1] (elulõpuravis).
Ravimiturul on hulgaliselt ravimpreparaate, mis lisaks oksükodoonile sisaldavad mitmeid teisi toimeaineid.[2]
Eestis on oksükodoon kantud narkootiliste ja psühhotroopsete ainete ja ainerühmade II nimekirja. [3]
Eukodali väljastati apteegist 0,005-, 0,01-, 0,02- ja 0,1-grammistes ampullides ning 0,005-grammistes tablettides. Eukodali tootmine lõpetati 1990. aastal.
Eukodal on sünteesnarkootikum, mis tarvitamisel tekitab ülikiiresti eufooriat, mis kirjelduste kohaselt on võimsam kui heroiini eufooria. Tol ajal oli Eukodal sedavõrd populaarne ja tarvitajaid nii palju (pärast kahte-kolme nädalat reeglipärast manustamist jäävad vastuvõtlikud inimesed Eukodalist füüsilisse sõltuvusse), et kohati räägiti eukodalismist.
Kirjanik Klaus Mann nimetas tarbitud Eukodali Euka-tablettideks.
Oksükodooni valmistasid 1916. aastal tebaiinist Martin Freund (1863–1920) ja Edmund Speyer (1878–1942) Johann Wolfgang Goethe Ülikoolis (Frankfurdis Maini ääres)[5][6][7]. Aasta hiljem tõi selle Merck Darmstadtis turule Eukodali nime all.[8]
Füüreri valu vaigistamiseks manustati talle Optalidoni, Dolantini, Eukodali, Scophedali.(Neumann ja Eberle, 83:2013) [9]
Adolf Hitler ("Patsient A") hakkas ainet saama ihuarsti Theodor Morelli kartoteegi kaardi märgete kohaselt 1943. aasta teises kvartalis. (Ohler, 141:2017) Hitlerile manustas Morell ainet süstevormis nahaaluselt lihasesse ja hiljem veeni.(Neumann ja Eberle, 92:2013) [10]
1944. aasta juulis, pärast Claus von Stauffenbergi ebaõnnestunud Hitleri atentaati, sai füürer kokaiiniga samaaegselt ka Eukodali, mille annust suurendati 0,2 grammile. Seda manustati iga kahe päeva tagant.(Ohler, 164:2017)
1944. aastal muutusid Hitleri maokrambid väljakannatamatuks. 8. novembril kolis ta Hundikoopa füüreritsooni ja sai sissekolimise puhul Morellilt veenisiseselt hiigelannuse Eukodali.(Ohler, 176:2017)[11]
Eukodali mõju lahtudes algasid Hitleril lihasevärinad: värises, võnkus ja liikus – paljud arvasid, et ta teeb seda ise.(Ohler, 179:2017)
Mitmed tolleaegsed uurimisravimid koosnesid erineva koostismääraga Eukodalist, kokaiinist, pervitiinist, Dicodidist (poolsünteetiline morfiini derivaat).
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.