From Wikipedia, the free encyclopedia
Finantskeskust määratleb Rahvusvaheline Valuutafond järgmiselt:[1] rahvusvahelised finantskeskused (IFC), näiteks New York, London ja Tōkyō; piirkondlikud finantskeskused (RFC), näiteks Frankfurt, Chicago ja Sydney; ja offshore-finantskeskused (OFC), näiteks Kaimanisaared, Dublin ja Singapur.[2]
IFC-d ja paljud RFC-d on täisteenusega finantskeskused, millel on otsene juurdepääs pankade, kindlustusettevõtete, investeerimisfondide ja noteeritud kapitaliturgude suurtele kapitali kogumitele, ning need on suured maailmalinnad. OFC-d ja ka mõned RFC-d on spetsialiseerunud maksupõhistele teenustele, näiteks ettevõtte tulumaksu kavandamise tööriistad, maksuneutraalsed sõidukid,[3] ja varipangandus/väärtpaberistamine ning need võivad hõlmata väiksemaid riike (nt Luksemburg) või linnriike (nt Singapur). IMF märgib RFC-de ja OFC-de kattumist (nt Hongkong ja Singapur on OFC-d ja RFC-d). Alates 2010. aastast peavad akadeemikud OFC-sid maksuparadiiside sünonüümideks.[4]
Finantskeskused on kohad, kus on koondunud osalejaid panganduses, varahaldus-, kindlustus- või finantsturgudel ning millel on toimumiskohad ja tugiteenused selle tegevuse jaoks.[5] Osalejate hulka võivad kuuluda finantsvahendajad (näiteks pangad ja maaklerid), institutsionaalsed investorid (näiteks investeerimishaldurid, pensionifondid, kindlustusandjad, riskifondid) ja emitendid (näiteks ettevõtted ja valitsused). Kauplemine võib toimuda sellistes kohtades nagu börsid ja see võib hõlmata arvelduskodasid, ehkki paljud tehingud toimuvad börsiväliselt, st otse osalejate vahel. Finantskeskused võõrustavad tavaliselt ettevõtteid, mis pakuvad laias valikus finantsteenuseid, näiteks ühinemiste ja ülevõtmiste, avalike pakkumiste või korporatiivsete tegevuste osas; või mis osalevad muudes finantsvaldkondades, näiteks erakapital ja edasikindlustus. Finantsteenuste abiteenused hõlmavad reitinguagentuure, samuti nendega seotud professionaalsete teenuste osutamist, eriti õigusnõustamist ja juhtimisarvestust.[6]
Finantsstabiilsuse Foorum (FSF),[7] mis oli mures OFCde ülemaailmse finantsstabiilsuse pärast, esitas 2000. aasta aprillis aruande, milles loetleti 42 OFC-d.[8] 2000. aasta juunis avaldas IMF OFC-de kohta töödokumendi, kuid pakkus välja ka taksonoomia eri tüüpi globaalsete finantskeskuste klassifitseerimiseks, mida nad loetlesid järgmiselt (koos kirjelduse ja näidetega ja, mida nad nimetasid iga kategooria tüüpiliseks):[1]
IMF märkis, et kolm kategooriat ei olnud teineteist välistavad ja et mitmesugused asukohad võivad kuuluda eriti OFC ja RFC määratluste alla (nt viidati Singapurile ja Hongkongile).[1]
IMF märkis, et OFC-sid võiks asutada seaduslikel eesmärkidel (loetledes mitmesugused põhjused), aga ka selleks, mida IMF nimetas kahtlasteks eesmärkideks, viidates maksudest kõrvalehoidmisele (maksupettusele) ja rahapesule. 2007. aastal koostas IMF OFC järgmise määratluse: riik või jurisdiktsioon, mis osutab mitteresidentidele finantsteenuseid ulatuses, mis ei ole kooskõlas tema kodumaise majanduse suuruse ja finantseerimisega.[9] FSF aastaaruannetes globaalse varipanganduse kohta kasutatakse IMF-i määratlust, et jälgida OFC-sid, kus on suurimad finantskeskused, võrreldes nende kodumaise majandusega.[10]
2021. aasta seisuga hindas Global Financial Centres indeks maailma olulisemateks finantskeskusteks: [11]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.