bygd på Eysturoy, Færøerne From Wikipedia, the free encyclopedia
Søldarfjørður er en gammel færøsk bygd med 362 indbyggere (2021) på den sydlige del af Eysturoy. Bygden er en del af Runavíkar Kommune og er en del af en hel kæde af bygder der efterhånden danner en 10 km lang bebyggelse på østsiden af Skálafjørður.
Der blev indviet en ny skole i 1992. Skolen er nedlagt og eleverne undervises nu i Glyvrar og i Runavík.
Sydhavnsområdet bruges hovedsageligt til olieindustrien. Olietankskibe kommer for at losse olie hver 14. dag, og havnen bruges også af russiske skibe og omladning. Marinaen er i god stand og populær blandt lokale bådejere. Den maksimale kapacitet er 15 både. Nordhavnsområdet er vært for flere virksomheder. Kajkanten er 55 m lang med 6 m dybgang.
Søldarfjørður, oprindeligt Sólmundarfjørður er nævnt i Hundebrevet og har sandsynligvis været beboet siden Færøerne blev befolket.
En stor del af besætningen på fiskekutteren Imanuel, der forliste ved Island i 1932, var fra Søldarfjørður. En mindesten for dem blev rejst i bygden i 1983.
Bygden er let genkendelig fra dens massive olietanke, som den britiske besættelsesmagt opstillede under 2. verdenskrig på Færøerne. Arealet blev efter krigen købt af de færøske myndigheder, og kort efter plantede man træer i området, som i dag udgør en plantage med legeplads.
Færøernes eneste taekwondoklub blev etableret i Søldafjørður i maj 2015 af den dengang kun ti-årige dreng, Høgni Kunoy Dávason. Klubben fik straks mange medlemmer, og to år senere havde klubben over 100 aktive medlemmer, der kommer fra Eysturoy, Streymoy og Norðoyggjar, de træner i den tidligere skole i Søldarfjørður. Flere af medlemmerne har vundet medaljer i konkurrencer i Danmark.[1][2] Høgni Kunoy Dávason, der lider af sygdommen cystisk fibrose, blev i oktober 2017 hædret af Færøernes Folkesundhedsråd, Fólkaheilsuráðið, med prisen "Årets dagligdagshelt".[3]