From Wikipedia, the free encyclopedia
Cirkulær økonomi er et udtryk for økonomiske modeller, hvor cirkulære kredsløb i en virksomhed, et samfund eller en organisation anvendes snarere end lineære processer, som hidtil har været dominerende.[1] Cirkulær økonomi er inspireret af industriel økologi, Performance Economy og vugge til vugge-bevægelsen. Mere generelt kan fokus på en (mere) cirkulær økonomi opfattes som en måde at tilvejebringe en bedre forvaltning af Jordens naturresurser.[2][3] De danske økonomiske vismænd anførte i 2015, at begrebet spiller en vigtig rolle i diskussioner om bæredygtig udvikling. Vismændene anførte, at genanvendelse af materialer ud fra grundlæggende økonomisk tankegang ofte vil være optimal, men at man også bør være opmærksom på de omkostninger, der er forbundet med genanvendelse. Derfor bør et samfund genanvende resurserne op til det punkt, hvor den ekstra samfundsmæssige omkostning ved yderligere genanvendelse begynder at overstige den ekstra gevinst, der er ved genanvendelsen.[4]
Cirkulær økonomi er inspireret af naturens kredsløb. Der er forskellige opfattelser af, hvordan blandet affald skal vurderes. Nogen betegner affald som en tabt resurse, mens andre ser affald som en råvare. Ud fra begge forståelser er det vigtigt, at produkter designes sådan, at de er lette at reparere, opgradere, genbruge eller genanvende. Biologisk materiale skal kunne komposteres - og øvrige materialer designes så følgende er muligt (øverst bedst):
For at omstille fra en lineær til en cirkulær økonomi kan en virksomhed eller organisation:
Muligheder og barrierer for cirkulær økonomi afhænger blandt andet af produktets type. Cirkulær økonomi inden for landbrug og fødevarer kan fokusere på at reducere resursetabet ved at producere færre animalske og flere plantebaserede fødevarer, forebygge madspild og genanvende madspild. For elektriske og elektroniske produkter er blandt andet de tekniske og økonomiske muligheder og barrierer for reparation og vedligeholdelse vigtige, mens genanvendelse giver store miljømæssige og økonomiske tab.
EU-kommissionen besluttede i 2015 en handlingsplan for cirkulær økonomi i Europa.[5] I takt med at ny lovgivning kommer på plads, får den europæiske standardiseringsorganisation, CEN, til opgave at lave standarder som støtter de nye lovkrav. Blandt andet handler de nye standarder om materialer, emballage og økodesign samt standarder for vurdering af et produkts holdbarhed, reparationsmuligheder og dets indhold af genbrugte komponenter.[6]
Miljøministeriet udsendte i juli National plan for forebyggelse og håndtering af affald 2020-2032, hvor den danske politik og de konkrete indsatser beskrives ud fra en cirkulære værdikæde. Hensigten er at affald først og fremmest skal undgås, og det der kan genanvendes, skal ikke længere brændes med CO²-udledninger til følge. I stedet skal naturressourcerne genbruges til nye bæredygtige materialer og produkter. Planen skal samtidig indfri en række EU-mål for genanvendelse og deponi.[11][12] [13]