Bonde
From Wikipedia, the free encyclopedia
En bonde (fra oldnordisk búandi = "bofast mand") holder og avler dyr og dyrker jorden i et landbrug eller på en bondegård, (mens en jæger jager vildt, og en nomaden flytter rundt for at skaffe græsning til dyrene). En bonde er typisk en landbo.
![]() | Sammenskrivningsforslag |
For alternative betydninger, se Bonde (flertydig). (Se også artikler, som begynder med Bonde)
Ordet har en gammeldags klang og bruges nedsættende med betydningen: "dum og tilbagestående". Derfor foretrækker de fleste udøvere af erhvervet i stedet betegnelsen landmand. Landbrugsminister Niels Anker Kofoed holdt fast ved stillingsbetegnelsen bonde. Også i Kraks blå Bog.
Sammen med Karl og Svend er Bonde blandt de mest almindelige danske personnavne. Alle tre navne forekommer i runeindskrifter, men aldrig som forled i stennavne på -lev og -sted, så de er oprindeligt tilnavne.[1]