Pokrevní bratr může mít dva významy: buďto může jít omužského sourozence zmatčiny izotcovy strany (pokrevní příbuzenství), nebo o dva či více mužů, kteří sice nejsou sourozenci, ale kteří si navzájem přísahali loajalitu, obvykle obřadem známým jako krevní přísaha. Při ní každý zúčastněný udělá malý řez (většinou na prstu nebo na předloktí) apak jsou oba řezy stlačeny ksobě asvázány (nebo se krev chytne do misek svodou aoba vypijí vodu skrví toho druhého). Obřad je založen na myšlence, že krev jednoho účastníka nyní proudí vžilách idruhého účastníka aposkytuje jim zvýšený symbolický pocit vzájemné připoutanosti.
Norský válečník Örvar-Oddr dává sbohem svému pokrevnímu bratrovi, švédskému válečníku Hjalmarovi na obraze od Mårtena Eskila Winga (1866)
Skandinávie
Norové, kteří vstoupili do tzv. pěstounského bratrství (islandskyFóstbræðralag), podstoupili rituál, ve kterém nechali proudit ze svých těl krev apřitom klečeli pod obloukem, vytvořeným ztravnatých drnů, podepřených oštěpy či kopími. Rituál je popsán vsáze Gísla saga.[1][2] Vsáze Fóstbræðra saga je pouto mezi Thorgeirem Havarssonem (Þorgeir Hávarsson) aThormodem Bersasonem (Þormóð Bersason) také zpečetěno podobným rituálem, vtomto případě nazvaným leikr.[3]
Asie
Vpolovině 18.století rozlišovaly zákony říše Čching tři druhy přísah bratrstev: běžnou (nejméně formální), pokrevní atzv. tajné společnosti. Průběh arituály přísahy pokrevního bratrstva byly formálnější než uběžné. Účastníci vypili víno smíchané skrví (buď krev každého účastníka anebo krev kuřecí) apálili „petice“ jako oběti bohům. Přísahy bratrstev tajných společností byly složitější. Používala se zde jak krevní přísaha, tak se pálily „petice“, rituály avšak zahrnovaly itajemství alegendy daných společností.[4][pozn. 1]
Vmongolské historii měl Čingischán anda, pokrevního bratra mongolsky.[8]
Afrika
Britský koloniální správce Lord Lugard je známý tím, že zdůvodu politického angažmá vAfrice vstoupil sněkolika Afričany do pokrevního bratrství. Jeho mocným pokrevním bratrem byl Kikuj, náčelník kmene Waiyaki Wa Hinga. David Livingstone popsal podobnou praktiku zvanou Kasendi.[9]
Prvotní znaky pokrevních bratrství lze najít už ve 14.století. Vrománu čínské klasické literatury Příběhy Tří říší složily tři hlavní postavy vBroskvové zahradě přísahu pokrevního bratrství, při které obětovaly černého vola abílého koně apřísahaly si věrnost.[5][6] Další krevní přísahy zahrnující zvířecí oběti byly charakteristické pro povstalecké skupiny, jako je povstání vedené Tengem Mao-čchim ve 40.letech 15.století, zločinecké organizace, jako jsou triáda nebo piráti Lina Tao-čchiena, aetnické menšiny ne-Chanů, jako jsou Mongolové aMandžuové. Vté době se však krevní přísaha používala zejména kuzavírání smluv ajiných druhů dohod.[7][6]
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Blood brother na anglické Wikipedii.
POOLE. Verbal Encounters: Anglo-Saxon and Old Norse Studies for Roberta Frank. [s.l.]: University of Toronto Press, 2005. 278s. Dostupné online. ISBN9780802080110. (anglicky) Claiming Kin Skaldic-Style.
George Webbe Dasent. The Story of Gisli the Outlaw. Ilustrace Mildmay, C. E. St. John. Edinburgh: Edmonston and Douglas, 1866. Dostupné online. S.23–24. (anglicky)
WYNNE, Mervyn Llewelyn. Triad Societies: Western Accounts of the History, Sociology and Linguistics of Chinese Secret Societies, Volume 5. [s.l.]: Routledge Dostupné online. ISBN9780415243971. S.19. (anglicky)
TRUMBULL, H. Clay. The Blood Covenant. New York: Charles Scribner's Sons, 1885. (Outlook Verlag, Frankfurt am Main, 2018). Dostupné online. ISBN9783732636679. (anglicky)
Literatura
OWNBY, David; F. SOMERS HEIDHUES, Mary; J. ANTONY, Robert; J. TER HAAR, Barend a další, 2016. Secret Societies Reconsidered: Perspectives on the Social History of Early Modern South China and Southeast Asia. [s.l.]: Routledge. 208s. Dostupné online. ISBN9781315288031. (anglicky)