provdaná španělská královna, dcera saského korunního prince Maxmiliána Josefa a manželka španělského krále Ferdinanda VII. From Wikipedia, the free encyclopedia
Marie Josefa Saská (Maria Josepha Amalia Beatrix Xaveria Vincentia Aloysia Franziska de Paula Franziska de Chantal Anna Apollonia Johanna Nepomucena Walburga Theresia Ambrosia; 6. prosince 1803, Drážďany – 17. května 1829, Aranjuez) byla saská princezna a španělská královna, třetí manželka Ferdinanda VII. Byla nejmladší dcerou prince Maxmiliána Saského a Karoliny Bourbonsko-Parmské.
Marie Josefa Saská | |
---|---|
španělská královna | |
![]() | |
Doba vlády | 1819–1829 |
Narození | 6. prosinec 1803 Drážďany, Německo |
Úmrtí | 17. květen 1829 (ve věku 25 let) Aranjuez, Španělsko |
Pohřbena | El Escorial |
Předchůdce | Marie Isabela Portugalská |
Nástupce | Marie Kristýna Neapolsko-Sicilská |
Manžel | Ferdinand VII. Španělský |
Dynastie | Wettinové |
Otec | Maxmilián Saský |
Matka | Karolína Bourbonsko-Parmská |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Marie Josefa Amálie se narodila jako sedmé a nejmladší dítě saského prince Maxmiliána a parmské princezny Karolíny, dcery toskánského vévody Ferdinanda a arcivévodkyně Marie Amálie. Její otec byl nejmladším synem saského kurfiřta Fridricha Kristiána a Marie Antonie Bavorské. Sourozenci Marie Josefy Amálie byli mimo jiné toskánské velkovévodkyně Marie Ferdinanda a Marie Anna a saští králové Fridrich August II. a Jan I.
Marie o matku přišla, když jí byly necelé čtyři měsíce. Otec ji poté poslal do kláštera u Labe na výchovu k jeptiškám. Princezna měla přísnou náboženskou výchovu a celý život byla oddanou katoličkou. 20. října 1819 se v Madridu vdala za španělského krále Ferdinanda VII., jehož první dvě manželky zemřely, aniž by mu daly dědice. Vroucí touhou krále bylo, aby toto manželství bylo požehnáno žijícími syny a dědici trůnu.
Ačkoli byla nová mladičká španělská královna v některých ohledech naivní a nezkušená, Ferdinand se do saské mladé princezny zamiloval díky její kráse, něžnosti, příjemné povaze a jejímu laskavému chování. Mimo jiné byla nová královna Marie Josefa Amálie také považována za mnohem atraktivnější než předchozí manželky krále Ferdinanda VII., Marie Antonie Neapolsko-Sicilská a Marie Isabela Portugalská.
Klášterní výchova a nezkušenost vedly k tomu, že Marie Josefa odmítala intimní kontakty s manželem. To se projevilo během jejich svatební noci, kdy byla mladá ještě ani ne 16 letá nevěsta, vychovaná v hluboce nábožensky založeném prostředí a bez jakéhokoli poučení o sexualitě, značně vyděšená. Poté, co její 35 letý manžel Ferdinand, vstoupil do jejích komnat zcela nahý, vyběhla z pokoje se strachem a křikem, což jejího manžela rozlítilo. Po krátkém přesvědčování její švagrovou Marií Františkou Portugalskou, se Marie o chvíli později vrátila za králem do svých komnat, ale byla tak hluboce vyděšená, že se těsně před stykem pomočila a pokálela, čímž Ferdinanda ještě více rozzlobila a zabránila naplnění manželství. Po nevydařené svatební noci Marie ještě dlouho odmítala spát s králem. Až dopis papeže Pia VII. ji přesvědčil, že sexuální styk mezi manželi není v rozporu s dobrými mravy katolíků. Marie nakonec souhlasila, že bude se svým manželem sdílet manželské lože a dovrší jejich manželství, pod jednou podmínkou, že se oba pomodlí před provedením sexuálního aktu, což Ferdinand přijal bez jakýchkoli námitek.
I přes pověstnou plodnost původem saských princezen a úspěšného navázaní intimního vztahu se královskému páru nedařilo počít společného potomka. Bylo povoláno množství lékařů, kteří měli královně pomoci počít potomka. Musela mimo jiné také navštívit lázeňská města Sacedón v provincii Guadalajara a Solán de Cabras v provincii Cuenca, jejichž prameny měly údajně schopnost zvyšovat lidskou plodnost. Přes veškerou snahu zůstalo třetí manželství Ferdinanda VII. bez dědiců a Marie se stáhla z veřejného života a často pobývala v královské paláci v Aranjuezu, v La Granja de San Ildefonso a v královském paláci Riofrío.
Když počátkem roku 1823 zesílil konflikt mezi Ferdinandem VII. a liberální vládou a královská rodina byla po francouzské invazi do Španělska dokonce uvězněna v Cádizu, Marie Josefa Amalie projevila velký klid a nezlomnost a svého manžela povzbuzovala.
Královna Marie Josefa Amálie byla zbožnou a sečtělou mladou ženou, která milovala poezii a ve svých mladších letech dokonce psala vlastní básně. Ve Španělsku se věnovala především charitativní činnosti, podporovala nemocnice, chudinské domy a vzdělávací instituce v Madridu, Valencii, Barceloně a dalších městech a v politických záležitostech se neangažovala. Povahou byla velmi samotářská a většinu času trávila v královském paláci v Aranjuezu.
Královna však přesto zemřela bezdětná a předčasně. Stalo se tak 17. května 1829 v královském paláci v Aranjuezu v důsledku vážné nákazy žlutou zimnicí. Místem jejího posledního odpočinku je v hrobce infantů El Escorial, ve které jsou uloženi členové královské rodiny, kteří nikdy neusedli na trůn, a královny bez dědiců. Jelikož první tři manželství Ferdinand VII. zůstala bez potomků, oženil se pouhých sedm měsíců po smrti Marie znovu. Jeho čtvrtou manželkou se stala Marie Kristýna Neapolsko-Sicilská, která mu porodila budoucí španělskou královnu Isabelu II. a Infantku Luisu Fernandu.
V tomto článku byl použit překlad textu z článku María Josefa Amalia de Sajonia na španělské Wikipedii.
Španělská královna | ||
---|---|---|
Předchůdce: Marie Isabela Portugalská |
1819–1829 Marie Josefa Saská |
Nástupce: Marie Kristýna Neapolsko-Sicilská |
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.