![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/66/K.georgiev.jpg/640px-K.georgiev.jpg&w=640&q=50)
Kimon Georgiev
bulharský předseda vlády / From Wikipedia, the free encyclopedia
Kimon Georgiev Stojanov (bulharsky Кимон Георгиев Стоянов) (11. srpna 1882 Pazardžik – 28. září 1969 Sofie) byl bulharský předseda vlády v období třicátých a čtyřicátých let.
Kimon Georgiev | |
---|---|
![]() | |
Stranická příslušnost | |
Členství | Strana národného porozumenia Democratic Alliance Zveno Fatherland Front |
Rodné jméno | Кимон Георгиев Стоянов |
Narození | 11. srpna 1882 Pazardžik |
Úmrtí | 28. září 1969 (ve věku 87 let) Varna |
Příčina úmrtí | cévní mozková příhoda |
Místo pohřbení | Ústřední hřbitov v Sofii |
Alma mater | Vasil Levski National Military University |
Profese | politik, voják a důstojník |
Ocenění | Hrdina socialistické práce Řád Georgiho Dimitrova |
Commons | Kimon Georgiev |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Georgiev, veterán z balkánských válek a zakladatel několika politických stran (Vojenská liga, Naroden sgovor) byl prominentním členem politického klubu a později strany Zveno. Toto pravicové uskupení vojenských kruhů, které odmítalo v 30. letech tehdejší politický systém a prosazovalo elitářskou správu země, se profilovalo velmi nepřátelsky k tehdejšímu režimu. Georgiev spolu s dalšími provedli v červnu 1934 převrat, který je vynesl k moci. Když mělo Zveno moc začalo realizovat svůj program. Byly zakázány všechny politické strany a odborové a pracovní organizace. Naopak byl prosazován korporativní ekonomický systém. Politika však směřovala k republikánství, což vedlo k ostrým sporům s carem Borisem III.. Car nakonec vládu Georgieva svrhl a bývalý předseda musel odejít do exilu.
Podruhé se dostal Georgiev k moci v roce 1944, když se Zveno stalo součástí tzv. Vlastenecké fronty, tedy uskupení, které bojovalo proti fašistické vládě v zemi. Fronta provedla převrat a Georgiev se stal opět premiérem. Vládl následující dva roky, než byl vystřídán komunistickým vůdcem Dimitrovem. V jeho vládě, kde měli komunisté mnohem větší vliv, zastával pozici vicepremiéra a ministra zahraničí. V politice pokračoval až do konce svého života, avšak na nižších pozicích.