katedra Matematicko-fyzikální fakulty Univerzity Karlovy From Wikipedia, the free encyclopedia
Katedra fyziky povrchů a plazmatu (KFPP) Matematicko-fyzikální fakulty Univerzity Karlovy (MFF UK) získala své současné jméno až roku 2006, kdy, vzhledem k již značnému posunu těžiště vědecké práce své předchůdkyně (Katedra elektroniky a vakuové fyziky — KEVF, 1959–2006), bylo třeba katedru přejmenovat. Ovšem původní název byl ještě jiný a to Katedra vysoké frekvence a vakuové techniky — ta vznikla v období 1953/54 rozdělením Katedry fyziky, tehdy čerstvě vzniklé Matematicko-fyzikální fakulty Univerzity Karlovy (MFF UK), na tři katedry. V čele nové katedry tehdy stanul prof. Vilém Kunzl, který odborné zaměření pracoviště rozšířil o fyziku nízkých tlaků. Původní sídlo katedry bylo na Karlově odkud se přestěhovala do areálu univerzitního kampusu v Troji hned po jeho dostavbě. KFPP tak patří mezi nejstarší a v současnosti také mezi největší fyzikální katedry MFF UK.
Katedra fyziky povrchů a plazmatu | |
---|---|
![]() | |
![]() Sídlo katedry | |
Kontaktní údaje | |
Adresa | KFPP MFF UK V Holešovičkách 2 180 00 Praha 8 |
Telefon | +420 95155 2325 |
KFPP@mff.cuni.cz | |
Souřadnice | 50°6′54,92″ s. š., 14°26′55,83″ v. d. |
Oficiální web | |
https://kfpp.mff.cuni.cz/ |
Katedra poskytuje vzdělaní ve všech stupních vysokoškolského studia:
Zejména v doktorských programech katedra úzce spolupracuje s pracovišti Akademie věd ČR, v.v.i., konkrétně s Ústavem fyziky plazmatu, Ústavem fyziky atmosféry, Fyzikálním ústavem, Ústavem fyzikální chemie J. Heyrovského, Astronomickým ústavem a Ústavem fotoniky a elektroniky.
Od školního roku 1952/1953 se studium matematiky a fyziky na Univerzitě Karlově soustředilo do nové Matematicko-fyzikální fakulty. V roce 1953 se oddělila od Katedry fyziky nová Katedra vysoké frekvence a vakuové techniky. Název Katedra elektroniky a vakuové fyziky získala až v roce 1959/1960. Zřízena byla z popudu vládní komise vedené Dr. Goldschmiedem. Důvodem byl zájem vojenského výzkumu a vývoje o výchovu mladých odborníků zaměřených hlavně na problémy související s generování vysokofrekvenčního elektromagnetického záření. Pro funkci vedoucího této nové katedry byl získán Prof. Dr. Vilém Kunzl, který tehdy působil na Přírodovědecké fakultě Komenského univerzity v Bratislavě, kam brzy po konci světové války přešel s úkolem položit základy katedře fyziky. Prof. Kunzl byl žákem a spolupracovníkem Prof. Václava Dolejška (1895–1945) a měl zkušenosti s vakuovou experimentální metodikou jako experimentátor v oboru spektrometrie Roentgenova záření. Tajemnicí nové katedry byla jmenována odborná asistentka Jiřina Vejvodová. Poněvadž Prof. Kunzl se nemohl ihned vyvázat ze svých povinností v Bratislavě a do Prahy déle než rok z Bratislavy dojížděl, zastupoval jej další člen katedry Dr. Čestmír Muzikář, pozdější profesor teoretické fyziky. Asistenti Vítězslav Veselý a Emil Vrchovecký působili na katedře jen krátce, odešli na jiná pracoviště. V roce 1954 nastoupila odborná asistentka Ludmila Eckertová, která se vrátila ze studia v Moskvě, kde získala kvalifikaci kandidáta věd, a asistent Libor Pátý, který právě ukončil studium. Katedra požadovala dále pomocné pracovníky — laboranta, vakuového skláře a radiomechanika. Pro nízké platy ve školství bylo velmi obtížné tyto pracovníky získat. První z nich nastoupil pan František Mužík, bývalý laborant Spektroskopického ústavu vedeného Prof. V. Dolejškem. Jemu katedra vděčí za první práce spojené s vybavováním laboratoří.
Katedra získala prostory v přízemí západní části budovy Fysikálního ústavu (nyní budova Ke Karlovu 5) sousedící s pracovnou profesora. Shodou okolností to byla místnost, v níž v předválečném období pracoval Prof. Dolejšek. Snad toto umístění přispělo ke snaze Prof. Kunzla obnovit duch Spektroskopického ústavu vyznačený pospolitostí všech pracovníků, přátelským a demokratickým ovzduším.
V té době přecházelo tehdejší čtyřleté studium na Matematicko-fyzikální fakultě na pětileté s tím, že poslední dva roky studia obstará katedra svými kurzovními a výběrovými přednáškami, semináři, praktiky, laboratorními a diplomovými pracemi sama. Katedra vytvářela svůj odborný profil především v kontextu s touto výukovou povinností. Byla urychleně budována praktika vysoké frekvence a vakuové techniky. Stavba čtyř skleněných vakuových aparatur by byla neproveditelná bez pomoci externího skláře Jiřího Moce, zaměstnance tehdy nově zřízené Laboratoře experimentální a teoretické fyziky Čs. akademie věd, která užívala v budově Fysikálního ústavu některé laboratoře. Potíže s experimentálním vybavením byly tehdy veliké. Po válce byl obecný nedostatek čehokoliv — například vodičů, nejelementárnějších elektrotechnických součástek a materiálů. Určitou pomocí byly sklady zbylých součástek a materiálů po německé armádě, v nichž měly vysoké školy přednostní právo se zásobit.
I když se situace díky obnovované výrobě postupně lepšila, potíže v získávání materiálů, součástek a přístrojů trvaly dále, poněvadž každou drobnost bylo nutno s více než ročním předstihem nejprve "plánovat". Toto plánování bylo postrachem pro pracovníky katedry, kteří s ním ztráceli mnoho času. Jak byl pak postupně plánovaný materiál dodáván, bylo nutno jej skladovat, plnit skříně v laboratořích a na chodbách a teprve po letech, pomocí těchto "katedrových" skladů, zajišťovat práci posluchačů, diplomantů a vědeckou práci.
První přednášky katedry byly tyto: Kinetická teorie plynů, Výboje v plynech, Spektroskopie (Kunzl), Technologie vakuových materiálů (W. Espe), Elektronová optika (Vejvodová), Emise elektronů, Teoretická elektrotechnika (Eckertová) a Vybrané partie z fyziky vysokého vakua (Pátý).
V roce 1955 začala katedra pořádat zásluhou L. Eckertové Seminář vysoké frekvence a vakuové techniky, na němž referovali o svých pracích, kromě pracovníků katedry, pracovníci výzkumných ústavů, akademie a též příležitostní zahraniční hosté. Po dlouhá léta se těšil hojné účasti učitelů a posluchačů fakulty, ale i mimofakultních odborníků. Kurzovní přednášky byly obohaceny o Radiofyziku (L. Pekárek z ČSAV) a Teorie centimetrových vln (R. Donocik z Výzkumného ústavu sdělovací techniky).
Začala se postupně rozvíjet i vědecká práce katedry, byly prezentovány první vědecké publikace. Hmotná a personální tíseň poněkud polevila, když v roce 1956 vláda vyslovila podporu vědecké práce. Přínosem pro vědeckou práci byla i rozvíjející se spolupráce s ústavy akademie (s nově zřízeným Fyzikálním ústavem, Ústavem technické fyziky a "rezortním" Výzkumným ústavem vakuové elektrotechniky).[1]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.