rakouský úředník a manufakturista From Wikipedia, the free encyclopedia
Jindřich Kajetán hrabě (1720-1759 svobodný pán) z Blümegenu (29. června 1715 – 30. července 1788 Letovice[1]) byl vysoký rakouský úředník a manufakturista.
Jindřich Kajetán Blümegen | |
---|---|
![]() Jindřich Kajetán Blümegen na rytině Johanna Ernsta Mansfelda (po 1771) | |
Nejvyšší český a první rakouský kancléř | |
Ve funkci: 15. prosinec 1771 – 1782 | |
Panovník | Marie Terezie, Josef II. |
Předchůdce | Karel Bedřich z Hatzfeldu |
Nástupce | Leopold Vilém Krakowský z Kolowrat |
Dvorský kancléř | |
Ve funkci: 1765 – 1771 | |
Panovník | Marie Terezie |
Ministr pro vnitřní záležitosti | |
Ve funkci: 1760 – ? | |
Panovník | Marie Terezie |
Moravský zemský hejtman | |
Ve funkci: 1753 – 1760 | |
Panovník | Marie Terezie |
Předchůdce | František Josef Heissler z Heitersheimu |
Nástupce | v letech 1760–1763 úřad neobsazen, poté František Antonín Schrattenbach |
V čele Královské reprezentace a komory na Moravě | |
Ve funkci: 1749 – ? | |
Panovník | Marie Terezie |
Předseda smíšené kontribuční, kamerální a vojenské komise | |
Ve funkci: 1748 – ? | |
Panovník | Marie Terezie |
Nejvyšší zemský komorník Moravského markrabství | |
Ve funkci: 1748 – 1753 | |
Panovník | Marie Terezie |
Předchůdce | Jan Leopold z Ditrichštejna |
Nástupce | František Antonín Schrattenbach |
Skutečný tajný rada | |
Ve funkci: 1748 – ? | |
Panovník | Marie Terezie |
Kancléř Královského tribunálu na Moravě | |
Ve funkci: 1744 – ? | |
Panovník | Marie Terezie |
Člen generální zemské vojenské komise | |
Ve funkci: 1744 – ? | |
Panovník | Marie Terezie |
Přísedící Královského tribunálu na Moravě | |
Ve funkci: 1740 – ? | |
Panovník | Marie Terezie |
Přísedící moravského zemského soudu | |
Ve funkci: 1740 – ? | |
Panovník | Marie Terezie |
Císařský rada | |
Ve funkci: 1740 – ? | |
Panovník | Marie Terezie |
Narození | 29. června 1715 Erlaa u Vídně ![]() |
Úmrtí | 30. července 1788 (ve věku 73 let) Letovice ![]() |
Titul | ![]() |
Choť | I. Marie Anna Chorinská z Ledské (1716–1781) II. (1782) Karolina Breunerová (1744–1799) |
Rodiče | Heřman Jošt Blümegen Jenovéfa z Deuringu |
Děti | František Jindřich Blümegen |
Příbuzní | Jan Kryštof Blümegen a Heřman Hannibal Blümegen (sourozenci) |
Zaměstnání | politik |
Profese | šlechtic |
Náboženství | římskokatolické |
Commons | Heinrich Kajetan von Blümegen |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Narodil se jako syn přísedícího říšského komorního soudu ve Wetzlaru Heřmana Jošta Blümegena a jeho manželky Jenovéfy von Deuring. Roku 1720 se otec stal členem říšské dvorské rady, rodina se přestěhovala do Vídně a byla inkorporována mezi dolnorakouskou a později moravskou šlechtu. Mezi jeho mladší sourozence patřili královéhradecký biskup Heřman Hannibal, moravský zemský hejtman Jan Kryštof nebo abatyše vídeňského kláštera klarisek (Königinkloster) Marie Antonie.
Roku 1740 byl jmenován císařským radou a přísedícím moravského zemského soudu a královského tribunálu na Moravě. Roku 1743 se stal členem komise pro rozvržení daně z majetku, během válek v letech 1741 a 1742 spravoval spolu s Jiřím Fridrichem Žalkovským sklady obilí a krmiva v Čechách a na Moravě. Po zřízení zemské milice (1744) se stal členem generální zemské vojenské komise. V témže roce se také stal kancléřem královského tribunálu na Moravě. Roku 1748 se stal skutečným tajným radou, nejvyšším zemským komorníkem a předsedou smíšené kontribuční, kamerální a vojenské komise. Po oddělení justice od politické správy stanul roku 1749 v čele královské reprezentace a komory na Moravě, budoucího moravského gubernia (od 1763), roku 1753 byl jmenován moravským zemským hejtmanem. Královna ho roku 1759 povýšila do hraběcího stavu dědičných zemí, císař František I. Štěpán následně do říšského hraběcího stavu (1761).[2] Roku 1760 byl povolán do Vídně do státní rady, kde nejprve zastával post ministra pro vnitřní záležitosti, roku 1765 byl jmenován dvorským kancléřem a roku 1771 nejvyšším českým a prvním rakouským kancléřem. Za jeho působení ve funkci došlo ke zrušení jezuitského řádu, vydání tolerančního patentu, ke školským reformám, ke zřízení okrskové správy pro vojenskou konskripci a armádní odvody, ke zlepšení poddanských poměrů, ke zrušení nevolnictví a k dalším reformám. Pro zadržení jistého císařského opatření, jehož uplatnění se snažil zabránit, byl nucen rezignovat a byl propuštěn ze státních služeb bez nároku na penzi. Současně byl penzionován i jeho bratr Jan Kryštof, který stál v čele moravského gubernia.
Byl zakladatelem letovického kláštera milosrdných bratří (1759).
Po otci zdělil statky Letovice a Slatinka na Moravě. V Letovicích zřídil v roce 1745 plátenickou manufakturu, kterou později (1763) přestavěl na bavlnářskou, další bavlnářský podnik zřídil na nově zakoupeném (1762) statku Kettenhof v Dolním Rakousku. Jednalo se o jedny z největších podniků v monarchii. Společně se svými švagry hrabaty Kořenským a Chorynským provozoval také kožedělnou manufakturu ve Veselí nad Moravou. Ze statků Letovice, Slatinka a Kettenhöf potom zřídil roku 1774 rodové svěřenství. Jeho dědicem se stal nejprve syn František Jindřich, poté synovec Petr a nakonec se majiteli fideikomisu stali potomci dcery Marie Eleonory, hrabata Kálnokyové.
Při svých brněnských pobytech využíval jako své sídlo zámek ve Šlapanicích.
Poprvé se oženil s Marií Annou (1716–1781), dcerou hradišťského krajského hejtmana Františka Antonína Karla Chorinského z Ledské a sestrou pozdějšího brněnského biskupa Matyáše Františka Chorinského. Měli spolu devět dětí – osm dcer, z nichž však pouze čtyři se dožily dospělosti, a posledního syna, který však zůstal bezdětný:
Jeho druhou ženou se roku 1782 stala hraběnka Karolina Breunerová (1744 – 1799).
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.