From Wikipedia, the free encyclopedia
Iljušin Il-102 byl sovětský bitevní letoun vyvinutý na počátku 80. let 20. století konstrukční kanceláří OKB Iljušin. Navazoval na starší projekty Iljušin Il-40 a Il-42. Jeden prototyp byl dokončen a dva zůstaly rozestavěné. Il-102 nebyl vybrán pro sériovou výrobu, neboť sovětské letectvo již provozovalo konkurenční bitevní letoun Suchoj Su-25.
Iljušin Il-102 | |
---|---|
![]() | |
Určení | bitevní letoun |
Původ | Sovětský svaz a Rusko |
Výrobce | OKB Iljušin |
První let | 25. září 1982 |
Vyrobeno kusů | 1 (prototyp) |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Za druhé světové války se velmi osvědčil sovětský dvoumístný bitevní letoun Iljušin Il-2. Dalším rozvinutím jeho koncepce vznikl vylepšený Iljušin Il-10, který byl standardní poválečnou výzbrojí sovětských bitevních pluků. Poté přišel nepovedený Iljušin Il-20 a od roku 1948 vyvíjený proudový Iljušin Il-40, který byl později na základě zkoušek přepracován na model Il-40-2.[1] Roku 1955 byla zahájena příprava sériové výroby v následujícím roce však byl projekt zrušen, neboť se změnila sovětská doktrína. Nově byla upřednostňována raketová vojska a letecké bitevní pluky měly být zrušeny.[2] Letectvo se zaměřilo na taktické jaderné zbraně dopravované na cíl stíhacími bombardéry (např. Suchoj Su-7B), které v konvenční roli doplňovaly upravené starší stíhací letouny (např. MiG-15).[1]
Brzy se ukázalo, že to byl chybný přístup a roku 1968 byly vypsány požadavky na nový bitevní letoun. Letoun měl nést silné pancéřování a být vyzbrojen neřízenou výzbrojí (rakety a pumy). OKB Suchoj nabídla projekt T-8, který však byl odmítnut. Roku 1969 byly vypsány upravené požadavky, na které zareagovaly čtyři společnosti: Suchoj nabídl přepracovaný projekt T-8, Jakovlevova kancelář typ Jak-LŠ, Mikojanova kancelář upravený MiG-21 a Iljušin dvoumístný letoun Il-42, který byl modernizovanou verzí Il-40-2. Do užšího výběru se dostaly kanceláře Suchoj a Mikojan, přičemž do sériové výroby se dostal letoun Suchoj Su-25.[2]
Navzdory neúspěchu se Iljušinova kancelář rozhodla vyvinout nový letoun Il-102 obdobné koncepce se zlepšenými výkony. V lednu 1982 byl prototyp předveden vedení ministerstva a představitelům letectva. Ministerstvo obrany o letoun neprojevilo zájem a ministr obrany nařídil vývoj zastavit. Vedení kanceláře přesto ve vývoji bez souhlasu pokračovalo, letoun přejmenovalo na OES-1, část prací přesunulo mimo kancelář a zkoušky prototypu do Běloruska. První prototyp Il-102 poprvé vzlétl 25. září 1982. V letech 1982–1984 prototyp absolvoval přes 360 zkušebních letů v délce přes 250 letových hodin. Sovětské letectvo jej nepřijalo a roku 1984 měl být zakonzervován. Prosadit zavedení Il-102 se Iljušin znovu neúspěšně snažil v letech 1985–1987.[3]
Roku 1992 byl prototyp s výzbrojí vystaven na moskevském aerosalónu MosAeroshov (od roku 1993 MAKS), kde vyvolal obrovskou pozornost veřejnosti.[1] Prototyp byl později vystaven u vstupu na letiště Žukovskij. Dva další rozpracované letouny nebyly dokončeny.[3]
Il-102 je dvoumotorový dvoumístný proudový dolnoplošník se dvěma dvouproudovými motory Izotov I-88 umístěnými v kořenech křídla. Mezi pancéřovanými kabinami pilota a střelce je umístěna palivová nádrž. Posádka seděla na vystřelovacích sedadlech K-36L. Střelec ovládal 23mm kanón GŠ-23L s 650 náboji v ocasním střelišti. Ten sloužil také pro postřelování pozemních cílů. Zároveň sloužil jako zbraňový operátor ostatní výzbroje. Pilot ovládal dvouhlavňový 30mm kanón GŠ-301 se zásobou 500 nábojů, lafetovaný pohyblivě v podtrupové gondole NUV-102-1. Další výzbroj letoun nesl na šest podkřídelních a dvou podtrupových závěsnících a v šesti malých křídelních pumovnicích. Celkem šlo o 7200 kg nákladu. Výzbroj tvořily především raketnice UB-32 pro 57mm neřízené střely S-5 (32 ks), raketnice B-8V pro 80mm neřízené střely (20 ks), raketnice B-13L pro 122mm neřízené střely (5 ks), letecké pumy do ráže 500 kg, kanónové kontejnery, nebo protiletadlové řízené střely R-60M a R-73.[1][3]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.