Hemicyoninae
podčeled čeledi medvědovití / From Wikipedia, the free encyclopedia
Hemicyoninae jsou vyhynulou podčeledí z čeledi medvědovití (Ursidae), představují jednu ze tří velkých radiací medvědovitých šelem. Jejich nejstarší zástupci žili ve spodním oligocénu (zhruba před asi 32 miliony lety), skupina vymizela v průběhu svrchního miocénu (před asi 9–10 miliony lety).[1] Někdy jsou klasifikováni jako samostatná čeleď.[2]
![]() | |
---|---|
Lebka druhu Plithocyon armagnacensis | |
Vědecká klasifikace | |
Říše | živočichové (Animalia) |
Kmen | strunatci (Chordata) |
Třída | savci (Mammalia) |
Řád | šelmy (Carnivora) |
Podřád | psotvární (Caniformia) |
Čeleď | medvědovití (Ursidae) |
Podčeleď | † Hemicyoninae Frick, 1926 |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Nejstarším zástupcem skupiny je rod Cephalogale, jenž pocházel z Eurasie. V období miocénu hemicyoniné kolonizovali Severní Ameriku, přičemž jejich přítomnost teoreticky mohla přispět k vyhynutí dřívějších severoamerických predátorů, jako byli nimravidi a kreodonti. Šlo o středně velké až větší zástupce medvědovitých specifické tělesné stavby. Čenich byl dlouhý a úzký, ve srovnání s jinými medvědy, kteří se přizpůsobili spíše všežravému způsobu života, měli hemicyoniné dobře vyvinuté trháky a neprodloužené stoličky. Končetiny byly podlouhlé, jejich stavba svědčí o prstochodectví, což z těchto šelem činilo – ve srovnání s moderními plantigrádními medvědy – spíše schopné běžce lovící větší druhy obratlovců. Ve svrchním miocénu celá tato specializovaná skupina vymizela.[3][4][5]